Справа № 587/2464/23 
Номер провадження 22-ц/816/1456/26

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

22 січня 2026 року 	м.Суми	

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів:
судді - доповідача: Петен Я.Л.,
суддів: Собини О.І., Замченко А.О., 
з участю секретаря судового засідання: Кияненко Н.М.,

у присутності:
позивача– ОСОБА_1 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні у приміщенні Сумського апеляційного суду в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 
на ухвалу Сумського районного суду Сумської області від 03 грудня 2025 року про відмову у роз`ясненні рішення Сумського районного суду Сумської області від 22 березня 2024 року, постановлену у складі судді Степаненка О.А. у м. Суми 
у цивільні справі за позовом ОСОБА_1 до державного нотаріуса Сумської районної державної нотаріальної контори Блошенко Вікторії Іванівни, треті особи: Управління нотаріату Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, Нижньосироватська сільська об`єднана територіальна громада Сумського району Сумської області, ОСОБА_2 , про скасування постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії, визнання права власності на земельну ділянку та частину будинку у порядку спадкування за заповітом після смерті батька, визнання права на обов`язкову частку у спадковому майні після смерті батьків та зобов`язання державного нотаріуса вчинити певні дії, 
в с т а н о в и в:

У вересні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до Сумського районного суду Сумської області з позовом, в якому просив: скасувати постанову державного нотаріуса Сумської районної державної нотаріальної контори Блошенко В.І. від 13 квітня 2023 року про відмову у вчиненні нотаріальної дії; визнати право власності на земельні ділянки у порядку спадкування за заповітом після смерті батька, ОСОБА_3 , загальною площею 0,35 га та 0,04 га, розташованими на АДРЕСА_1 ; визнати право власності на обов`язкову частку у спадковому майні після смерті батька, ОСОБА_3 , та матері, ОСОБА_4 , та зобов`язати державного нотаріуса видати свідоцтво про право на обов`язкову частку у спадщині; зобов`язати державного нотаріуса Сумської районної державної нотаріальної контори Блошенко В.І. видати свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельні ділянки, загальною площею 0,35 га та 0,04 га, розташовані на АДРЕСА_1 .
Рішенням Сумського районного суду Сумської області від 22 березня 2024 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено за безпідставністю позовних вимог.
24 вересня 2025 року ОСОБА_1 звернувся до Сумського районного суду Сумської області із заявою про роз`яснення рішення Сумського районного суду Сумської області від 22 березня 2024 року.
Заява мотивована тим, що суд відмовив у задоволенні позовних вимог за їх безпідставністю не надавши жодної оцінки доказам протиправної та протизаконної діяльності державного нотаріуса Блошенко В.І., які заявник надавав як до початку розгляду справи, так і під час розгляду справи в суді. Заявник вказував, що рішення суду не відображає події, які відбувалися під час розгляду справи. Зазначав про своє враження, що метою рішення було виправдання протиправності та протизаконності дій відповідача. Після повернення до України він дізнався, що головуючий суддя Степаненко О.А. є чоловіком нотаріуса ОСОБА_5 , яка є подругою нотаріуса Блошенко В.І., відповідача по справі. У зв`язку з цим, на думку заявника, були підстави для відводу судді, однак самовідвід останнім заявлений не був. Зазначав, що йому незрозуміло яким чином суддя тлумачить норми діючого процесуального та матеріального права, одночасно відмовляючи йому за безпідставністю позовних вимог та посилаючись на державні права та гарантії, які захищають його як спадкоємця. Крім того, йому не зрозуміло в чому полягає безпідставність кожної із позовних вимог, якщо іншого порядку ніж оскарження незаконних дій нотаріуса у судовому порядку законодавством України не передбачено. Звертав увагу, що суд позбавляє його, як спадкоємця, визначених державою прав та гарантій, зокрема права на отримання спадщини за заповітом та за законом, а також державних гарантій судового захисту порушених його прав з боку нотаріуса. Вказував, що під час розгляду справи суд задовольнив одну з вимог, що не знайшло свого відображення у судовому рішенні. Вважає, що суддя, з урахуванням власної уяви та уяви відповідача по справі, перетворив судове рішення на власний твір, спотворивши протоколи судових засідань, зокрема аудіо записи судових засідань. Зазначав, що рішення суду від 22 березня 2024 року є незаконним, йому незрозумілим, а тому просив суд роз`яснити його.
Ухвалою Сумського районного суду Сумської області від 03 грудня 2025 року відмовлено ОСОБА_1 у роз`ясненні рішення Сумського районного суду Сумської області від 22 березня 2024 року. 
Постановляючи ухвалу про відмову у роз`ясненні судового рішення, суд першої інстанції виходив того, що рішення суду від 22 березня 2024 року є чітким, зрозумілим, мотивованим і таким, що не містить варіантів різного тлумачення його резолютивної частини, яка викладена чітко, доступно, не є суперечливою. Суд першої інстанції дійшов висновку, що заява про роз`яснення рішення суду фактично зводиться до незгоди заявника з постановленим судовим рішенням від 22 березня 2024 року, а тому підстави для його роз`яснення у розумінні ст. 271 ЦПК України відсутні.
Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить: скасувати ухвалу суду від 03 грудня 2025 про відмову у роз`ясненні рішення суду від 22 березня 2024 року; зобов`язати суд першої інстанції надати докладне роз`яснення судового рішення від 22 березня 2024 року; надати повний тест судового рішення від 22 березня 2024 року.
Апеляційна скарга мотивована тим, що суд в оскаржуваній ухвалі навмисно приховує фактичні обставини справи та обставини проголошення судового рішення. Зазначає, що в ухвалі не відображено, чому суд позбавив його можливості отримати повний текст судового рішення. Вказує на обізнаність суду щодо його відсутності у судовому засіданні під час проголошення повного тексту судового рішення, копію якого він отримав на електронну адресу лише через рік. На думку заявника суддя в оскаржуваній ухвалі перекручує фактичні обставини, зазначаючи, що судове рішення позивач не оскаржував, і тому воно набрало законної сили. Звертає увагу, що про незрозумілість судового рішення заявляв відразу після проголошення його резолютивної частини 22 березня 2024 року. Наголошує на позбавленні його судом першої інстанції права на апеляційне оскарження рішення від 22 березня 2024 року шляхом ненадання йому повного друкованого тексту судового рішення, зшитого та засвідченого підписом судді та печаткою суду. Вказує, що в оскаржуваній ухвалі суд відмовився роз`яснити йому в чому саме полягає безпідставність його позовних вимог, якщо його права як спадкоємця та конституційні права були порушені відповідачем. Звертає увагу, що суд позбавляє його, як спадкоємця, визначених державою прав та гарантій, зокрема права на отримання спадщини за заповітом та за законом, а також позбавляє державних гарантій судового захисту його прав. Зазначає, що суд ні в рішенні ні в ухвалі не надав оцінки доказам протиправної та незаконної діяльності державного нотаріуса, які він надавав як до початку розгляду справи, так і під час її розгляду в суді. Для прикладу наводить ігнорування судом під час розгляду справи як доказу поданої ним скарги щодо протиправних дій відповідача. Висловлює обурення з приводу відсутності в рішенні суду посилання на конкретні докази зазначених в ньому тверджень. Крім того, зазначає про відсутність у рішенні суду згадки про надання судом під час розгляду справи сторонам можливості примирення, а також про невідображення у рішенні численних фактів неетичної поведінки нотаріуса (відповідача) стосовно нього. Незрозумілість для скаржника рішення та оскаржуваної ухвали полягає і в тому, що у судовому рішенні не відображено інформації про зміну ним позовних вимог та підстав зміни позовних вимог, на що він також не отримав від суду роз`яснення. Наголошує на тому, що судом не було надано йому роз`яснень щодо того, чому у судовому рішенні не відображено застосування норм матеріального права, зокрема щодо визначення безпідставності по кожній з позовних вимог, а також чому не застосовані норми процесуального права, які регламентують дослідження та оцінку доказів під час розгляду справи в суді. На думку скаржника, у судовому рішенні взагалі не було надано оцінку доказам протиправності діяльності відповідача, які були ним зібрані та передані до суду. Вважає, що у рішенні суду повинен бути відображений законний шлях вирішення його питання, тобто захист його прав як спадкоємця на майно після смерті його батьків. В іншому випадку рішення суду, на його думку, неможливо виконати. Додатково описує обставини щодо дій його брата по матері стосовно батьків та спадщини.
У судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 доводи апеляційної скарги підтримав, просив її задовольнити. 
Відповідач, державний нотаріус Сумської районної державної нотаріальної контори Блошенко В.І. у судове засідання не прибула, надала заперечення на апеляційну скаргу, в якому зазначила, що вважає оскаржувану ухвалу Сумського районного суду Сумської області законною та обґрунтованою, постановленою з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим просить відмовити ОСОБА_1 у задоволенні його апеляційної скарги. Також просить здійснювати розгляд справи за її відсутності. 
Представник третьої особи, Нижньосироватської сільської об`єднаної територіальної громади Сумського району Сумської області, у судове засідання не прибув, своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався, направив клопотання, в якому просить здійснювати розгляд справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 без його участі. 
Інші учасники справи в судове засідання апеляційного суду не прибули, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, відзивів на апеляційну скаргу не подавали.
Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Тому апеляційний суд вважає можливим розглянути справу за відсутністю осіб, які не з`явилися у судове засідання.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла таких висновків.
Відповідно до вимог частин 1, 2 та 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Процесуальний порядок роз`яснення судового рішення регулюється положеннями статті 271 ЦПК України.
Згідно з частиною першою статті 271 ЦПК України за заявою учасників справи, державного виконавця, приватного виконавця суд роз`яснює судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення.
Про роз`яснення або відмову у роз`ясненні судового рішення суд постановляє ухвалу, яку може бути оскаржено (частина четверта зазначеної статті).
Частиною другою статті 271 ЦПК України передбачено, що подання заяви про роз`яснення судового рішення допускається, якщо судове рішення ще не виконане або не закінчився строк, протягом якого рішення може бути пред`явлене до примусового виконання.
Виходячи зі змісту положень зазначених норм, суд може роз`яснити судове рішення у разі, якщо нечітким або незрозумілим є зміст його резолютивної частини як для осіб, щодо яких воно ухвалене, так і для осіб, які будуть здійснювати його примусове виконання.
Незрозумілим слід вважати таке судове рішення, в якому припускається декілька варіантів тлумачення. Підставою для роз`яснення судового рішення є ускладнення чи неможливість його виконання.
В ухвалі про роз`яснення судового рішення суд викладає більш повно та зрозуміло ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не змінюючи при цьому суті рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду. Водночас суд, роз`яснюючи рішення, не вносить зміни в існуюче рішення.
Рішення суду може бути роз`яснено у разі, якщо без такого роз`яснення його важко виконати, оскільки існує значна ймовірність неправильного його виконання внаслідок неясності резолютивної частини рішення.
Тобто роз`яснення рішення суду - це засіб виправлення недоліків судового рішення, який полягає в усуненні неясності і викладенні рішення суду у більш ясній і зрозумілій формі.
Суть роз`яснення судового рішення полягає у тому, що суд не повинен давати відповідь на нові питання та вирішувати невирішені вимоги, він лише має роз`яснити положення ухваленого ним рішення, які нечітко ним сформульовані, що позбавляє можливості його реалізації.
Якщо у заяві про роз`яснення рішення фактично порушено питання про зміну рішення або внесення в нього нових даних, у тому числі й роз`яснення мотивів ухваленого рішення, суд ухвалою відмовляє в такому роз`ясненні.
Аналогічний правовий висновок викладено в ухвалах Верховного Суду від 17 квітня 2024 року у справі № 711/100061/15ц, від 30 січня 2024 року у справі № 607/2611/22, від 05 квітня 2023 року у справі № 127/16528/20, від 15 червня 2022 року у справі № 759/1382/19.
Велика Палата Верховного Суду в ухвалах від 06 жовтня 2020 року у справі № 233/3676/19 та від 22 лютого 2023 року у справі № 596/1922/18 зазначала про те, що необхідність роз`яснення судового рішення може бути зумовлена його нечіткістю в резолютивній частині, коли воно є неясним та незрозумілим для осіб, стосовно яких воно ухвалене, або які будуть здійснювати його виконання. Тобто це стосується випадків, коли рішення містить положення, які викликають суперечки щодо його розуміння та під час його виконання. Із цього випливає висновок про те, що в ухвалі про роз`яснення судового рішення суд викладає більш повно та зрозуміло ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не змінюючи при цьому суті рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду. Водночас суд, роз`яснюючи рішення, не вносить зміни в існуюче рішення. Разом із цим Велика Палата Верховного Суду звертала увагу на те, що відповідно до частини другої статті 271 ЦПК України подання заяви про роз`яснення судового рішення допускається, якщо судове рішення ще не виконане або не закінчився строк, протягом якого рішення може бути пред`явлене до примусового виконання. Роз`ясненню підлягають не всі судові рішення, а лише ті, які підлягають виконанню, зокрема у порядку, визначеному Законом України "Про виконавче провадження".
Пленум Верховного Суду України у п. 21 Постанови від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» щодо роз`яснення рішення суду зазначив: питання про роз`яснення рішення розглядається судом, що ухвалив рішення, і в ухвалі суд викладає більш повно та ясно ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не вносячи змін у суть рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду. Роз`яснення рішення не допускається, якщо воно виконане або закінчився установлений законом строк, протягом якого рішення може бути пред`явлене до виконання. Якщо фактично порушено питання про зміну рішення або внесення в нього нових даних, у тому числі й роз`яснення мотивів ухваленого рішення, суд ухвалою відмовляє в роз`ясненні рішення.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що рішення Сумського районного суду Сумської області від 22 березня 2024 року є чітким і зрозумілим, є достатньо мотивованим та не містить варіантів різного тлумачення резолютивної частини, яка викладена чітко, доступно, не є суперечливою та не передбачає декілька варіантів тлумачення. Резолютивна частина рішення містить однозначно зрозуміле рішення суду відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 .
Як обґрунтовано вказав суд першої інстанції, вимоги заяви ОСОБА_1 про роз`яснення рішення фактично зводяться до незгоди з висновками, викладеними у рішенні суду від 22 березня 2024 року, однак дані обставини не є підставою для роз`яснення судового рішення у порядку статті 271 ЦПК України.
Доводи апеляційної скарги викладені скаржником без наведення обґрунтованих посилань на незрозумілість рішення суду першої інстанції чи його частини, стосовно яких могли б виникнути суперечності щодо їх розуміння чи щодо їх неоднакового трактування.
Окремі доводи апеляційної скарги взагалі не стосуються незрозумілості рішення суду, а пов`язуються із висловленням сумнівів у безсторонності та об`єктивності судді суду першої інстанції, неетичною поведінкою сторони у справі (нотаріуса) стосовно скаржника, незгодою з викладеними судом висновками та ухваленого по суті спору судового рішення, своєрідним тлумаченням норм права, що не може бути предметом роз`яснення судового рішення згідно з нормами ст. 271 ЦПК України. 
Не заслуговують на увагу колегії суддів доводи скаржника про те, що таке роз`яснення є необхідним для відновлення його порушених прав як спадкоємця нерухомого майна, оскільки рішенням суду від 22 березня 2024 року відмовлено в задоволенні його позову, про що чітко зазначено в резолютивній частині судового рішення. 
Крім того, зважаючи на те, що рішенням Сумського районного суду Сумської області від 22 березня 2024 року відмовлено у задоволенні позову, воно фактично не підлягає виконанню, що відповідно до частини 2 статті 271 ЦПК України виключає можливість його роз`яснення. 
Механізм, визначений статтею 271 ЦПК України, не може застосовуватися, якщо сторона не погоджується з висновками суду по суті спору або не розуміє мотивацію судового рішення.
Колегія суддів зауважує, що ОСОБА_1 рішення суду першої інстанції від 22 березня 2024 року в апеляційному порядку не оскаржувалося. 
Відтак, доводи апеляційної скарги про незаконність ухвали суду першої інстанції не знайшли свого підтвердження під час перегляду в апеляційному порядку. 
Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 374 та частини 1 статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення. Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Із урахуванням вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції є законною і обґрунтованою, судом додержано норми процесуального права, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає. 
Керуючись ст. 367, 374, 375, 381-382, 389 ЦПК України 
у х в а л и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Ухвалу Сумського районного суду Сумської області від 03 грудня 2025 року про відмову у роз`ясненні рішення Сумського районного суду Сумської області від 22 березня 2024 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і касаційному оскарженню не підлягає.
Повне судове рішення складене 26 січня 2026 року.

Суддя-доповідач: Я.Л. Петен

Судді: О. І. Собина

А.О. Замченко