ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ 
8-й під`їзд, Держпром, майдан Свободи, 5, м. Харків, 61022 
тел. приймальня (057) 705-14-14, тел. канцелярія 705-14-41, факс 705-14-41 
_______________________________________________________________________

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" лютого 2026 р.	м. Харків	Справа № 922/4123/25	

Господарський суд Харківської області у складі:
судді Ємельянової О.О. 
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу 
за позовом 	Товариства з обмеженою відповідальністю "Завод елеваторного обладнання "Сокол", 61013 м. Харків, вул. Шевченка, буд. 111 	
до 	Товариства з обмеженою відповідальністю "Ченко-Буд", 61206, м. Харків, вул. Академіка Павлова, буд.152 	
про	стягнення 358 631,63 грн.	
без виклику учасників справи

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Завод елеваторного обладнання "Сокол" звернулось до Господарського суду Харківської області із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Ченко-Буд" про стягнення грошових коштів у загальному розмірі 358 631,63 грн., що є способом захисту порушених прав та інтересів позивача, а саме: суму основного боргу у розмірі 191 560,00 грн. за невиконання відповідачем зобов`язань з оплати виконаних робіт, суму штрафу у розмірі 49 140,00 грн. передбаченого пунктами 5.2. та 5.3. договору, суму пені у розмірі 78 243,01 грн. передбаченої пунктом 5.2. договору, суму інфляційного збільшення у розмірі 31 566,60 грн. нарахованого відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, суму трьох процентів річних у розмірі 8 122,02 грн. нарахованих відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України.
Також до стягнення заявлені судові витрати.
Ухвалою суду від 24.11.2025 року позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Завод елеваторного обладнання "Сокол" (вх. № 4123/25) залишено без руху.
28.11.2025 року від позивача через канцелярію суду надійшла заява (вх. № 27756) про усунення недоліків.
Ухвалою суду від 01.12.2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 922/4123/25. Розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами. Встановлено відповідачу 15 (п`ятнадцятиденний) строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Встановлено позивачу строк для подання відповіді на відзив - протягом 5 днів з дня отримання відзиву на позов.
Як вбачається із Комп`ютерної програми “Діловодство спеціалізованого суду” у позивача та відповідача наявні зареєстровані електронні кабінети, у зв`язку із чим, ухвалу суду від 01.12.2025 року про відкриття провадження у справі, було направлено судом в їх електронні кабінети, про що свідчать наявні у матеріалах справи довідка про доставку електронного листа, а саме:
- «Документ в електронному вигляді "Ухвала про відкриття провадження(спрощене)" від 01.12.2025 року у справі № 922/4123/25 (суддя Ємельянова О.О.) було надіслано одержувачу Товариство з обмеженою відповідальністю "Завод елеваторного обладнання "Сокол" в його Електронний кабінет. Документ доставлено до Електронного кабінету: 01.12.2025 року о(б) 18:14 год.»;
- «Документ в електронному вигляді "Ухвала про відкриття провадження(спрощене)" від 01.12.2025 року у справі № 922/4123/25 (суддя Ємельянова О.О.) було надіслано одержувачу Товариство з обмеженою відповідальністю "Ченко-Буд" в його Електронний кабінет. Документ доставлено до Електронного кабінету: 01.12.2025 року о(б) 18:10 год.».
Частиною 11 статті 242 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що якщо учасник справи має електронний кабінет, суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в електронній формі виключно за допомогою Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи чи її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами. У разі відсутності в учасника справи електронного кабінету суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.
Згідно з положеннями пункту 2 частини шостої статті 242 Господарського процесуального кодексу України, днем вручення судового рішення є: день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи.
Враховуючи вищевикладене, та наявні у матеріалах справи докази отримання сторонами у справі ухвали суду від 01.12.2025 року про відкриття провадження у справі, суд дійшов висновку про належне повідомлення сторін у справі про розгляд справи у суді.
При цьому, з матеріалів справи вбачається, що станом на 02.02.2026 року відповідач відзив на позов не надав, у зв`язку із чим, суд зазначає наступне.
Згідно із частиною першою статті 118 Господарського процесуального кодексу України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку.
Слід також зауважити, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина третя статті 13 Господарського процесуального кодексу України).
При цьому, за змістом статті 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом. Усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі.
Сторони у розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження, та зобов`язані сумлінно користуватися наданими їм процесуальними правами (рішення Європейського суду з прав людини від 03.04.2008 року у справі "Пономарьов проти України").
Судом також враховано, що в силу вимог частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.
Враховуючи предмет та підстави позову у даній справі, суд дійшов висновку, що матеріали справи містять достатньо документів, необхідних для вирішення спору по суті та прийняття обґрунтованого рішення. Відповідач мав достатньо часу для подання відзиву на позовну заяву, однак відповідним правом на його подання не скористався, будь-яких заперечень чи відомостей щодо викладених у позовній заяві обставин відповідачем до суду надано не було.
Таким чином, суд вважає, що відповідач не скористався своїм правом на надання відзиву на позовну заяву та вважає можливим розглянути справу за наявними у ній матеріалами.
Відповідно до статті 248 Господарського процесуального України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.
Положеннями пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 04.11.1950 року, ратифікованої Верховною Радою України (Закон України від 17.07.1997 №475/97-ВР) встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.
З огляду на практику Європейського суду з прав людини, критеріями розумних строків є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника.
Відповідно до пункту 10 частини третьої статті 2 Господарського процесуального кодексу України одним з основних засад господарського судочинства є розумність строків розгляду справи судом.
Згідно вимог статті 248 Господарського процесуального кодексу України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.
Відповідно до частини 5 статті 252 Господарського процесуального кодексу України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше.
При цьому, будь-яких клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідно до вимог статті 252 Господарського процесуального кодексу України від учасників справи не надходило.
Відповідно до частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд, має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.
Враховуючи достатність часу наданого сторонами для подання заяв по суті справи чи з процесуальних питань, суд вважає за можливе завершити розгляд справи.
Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.
Розглянувши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно перевіривши матеріали справи та надані докази, суд встановив наступне.
Як зазначає позивач, 14.12.2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Завод елеваторного обладнання "Сокол" (позивач, підрядник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Ченко-Буд" (відповідач, замовник) було укладено договір № 54/23 поставки обладнання і виконання робіт.
Згідно пункту 8.5. договору, цей договір набирає чинності з моменту його підписання і діє до 31.12.2024 року, але у будь-якому разі до повного виконання сторонами усіх зобов`язань за даним договором.
Пунктом 1.1. договору, сторони погодили, що відповідно до умов цього договору, підрядник зобов`язується поставити (передати у власність) металоконструкції та обладнання і провести монтаж та пусконалагоджувальні роботи зазначеного обладнання на території замовника за адресою: м. Дніпро, вул. Бориса Кротова, 24а, та здати їх замовнику у встановлені строки, а замовник зобов`язується прийняти обладнання та виконані роботи відповідно до умов договору та оплатити їх.
Повний перелік обладнання, склад та обсяги робіт, які будуть виконуватись за даним договором узгоджуються сторонами в додатках, які є невід`ємною частиною договору. Склад та обсяги робіт, а також перелік обладнання, що поставляється, можуть бути переглянуті в процесі виконання робіт за вимогою сторін шляхом підписання додаткових угод (пункти 1.2.-1.3. договору).
Відповідно до пункту 2.1. договору, вартість обладнання і вартість виконаних робіт згідно пункту 1.1., пункту 1.2. договору є договірними і узгоджується сторонами в додатках.
Загальна сума договору визначається сумою підписаних сторонами відповідних додатків та включає ПДВ 20 %. Оплата за обладнання, що поставляється, і за виконані роботи здійснюється шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок підрядника(пункту 2.2. – 2.3. договору). 
Пунктом 2.4. договору, сторони погодили, що розрахунок за обладнання виконується шляхом оплати у розмірі 100 % і виконується поетапно:
2.4.1. Авансовий платіж у розмірі 70 % від вартості обладнання виконується замовником впродовж трьох банківських днів з моменту виставлення рахунку-фактури;
2.4.2. Авансовий платіж 15 % від вартості обладнання виконується замовником впродовж шести банківських днів з дні відвантаження підрядником обладнання;
2.4.3. Остаточний розрахунок у розмірі 15 % від вартості обладнання, що здійснюється замовником після закінчення проведення успішних робіт з монтажу та пусконалагодження обладнання та підписання / погодження покупцем акту здачі – прийняття робіт (надання послуг) до договору не пізніше вісімнадцяти банківських днів з дати підписання акту здачі прийняття робіт (надання посту по пусконалагодженню обладнання до договору).
Пунктом 2.5. договору сторони погодили, що розрахунки за виконані роботи замовник виконує поетапно:
2.5.1. Авансовий платіж у розмірі 50 % від вартості робіт виконується замовником не пізніше ніж за три робочі дні до запланованого початку монтажних робіт;
2.5.2. Розрахунок за виконані роботи замовник виконує впродовж трьох банківських днів з моменту підписання акту задачі приймання виконаних робіт по монтажу одиниці або групи обладнання.
Остаточний розрахунок за виконані роботи та поставлене обладнання (якщо така заборгованість буде) замовник виконує впродовж вісімнадцяти банківських днів з дня підписання акту виконання пусконалагоджувальних робіт (пункт 2.6. договору).
Згідно пункту 3.1. договору, строк поставки обладнання узгоджується сторонами в додатках.
Строк виконання робіт узгоджується сторонами в додатках, але не менш ніж 30 діб з моменту передачі замовником підрядникові готових фундаментів під обладнання (пункту 3.2. договору).
Пунктом 3.9. договору, сторони визначили, що після монтажу обладнання підрядник повідомляє замовника про готовність до здачі робіт, після чого замовник впродовж трьох робочих днів зобов`язаний організувати приймання виконаних підрядником робіт і підписати акт здачі – приймання виконаних робіт.
У разі відмови прийняти виконані роботи замовник зобов`язаний письмово надати таку відмову з детальним описом причин відмови, інакше роботи будуть вважатись виконаними належним чином та прийняті замовником без зауважень, що є підставою для виконання розрахунків згідно пункту 2.5. (пункт 3.10. договору).
Пунктом 3.11. договору, сторони визначили, що після виконання пусконалагоджуваних робіт підрядник повідомляє замовника про готовність до здачі робіт, після чого замовник впродовж одного дня зобов`язаний організувати приймання виконаних підрядником робіт і підписати акт виконання пусконалагоджуваних робіт.
У разі відмови прийняти виконані пусконалагоджувані роботи замовник зобов`язаний письмово надати таку відмову з детальним описом причин відмови, інакше роботи будуть вважатись виконаними належним чином та прийняті замовником без зауважень, що є підставою для виконання розрахунків згідно пункту 2.6. (пункт 3.12. договору).
Також, між сторонами було підписано:
- додаток № 1 до договору «обов`язки сторін»;
- додаток № 2 до договору специфікація обладнання, що поставляється відповідно до якої визначено що загальна сума становить 1 690 080,00 грн.;
- додаток № 3 до договору специфікація виконуваних робіт, відповідно до якої визначено що загальна сума становить 262 080,00 грн.;
- додаток № 4 до договору.
За твердження позивача, останнім було виконало свої зобов`язання за договором у повному обсязі, здійснено поставку обладнання та виконано роботи на загальну суму 1 952 160,00 грн. про що свідчить:
- видаткова накладна №СК-0000036 від 06.03.2024 року на суму 1 690 080,00 грн.;
- акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) №СК-0000014 від 29.07.2024 року на суму 262 080,00 грн. 
Проте, відповідачем в порушення умов договору, розрахунки було здійснено частково, а саме поставлене позивачем обладнання відповідачем було оплачене у повному обсязі поетапно у наступному порядку: відповідно пункту 2.4.1. договору авансовий платіж у розмірі 70% від вартості обладнання, склав 1 183 056,00 грн. Відповідно пункту 2.4.2. договору авансовий платіж у розмірі 15% від вартості обладнання, склав 253 512,00 грн. Відповідно пункту 2.4.3. договору остаточний розрахунок у розмірі 15% від вартості обладнання, склав 253 512,00 грн. 
Натомість виконані підрядником роботи були оплачені відповідачем лише частково, а саме відповідно до платіжних доручень:
- № 3445 від 29.04.2024 року на суму 32 760,00 грн.;
- № 3449 від 30.04.2024 року на суму 32 760,00 грн.;
- № 4300 від 01.10.2025 року на суму 2 500,00 грн.;
- № 4351 від 06.11.2025 року на суму 2 500,00 грн.
За розрахунком позивача, останнім було виконано робіт за договором на загальну суму 262 080,00 грн., проте відповідачем в порушення умов договору, виконані позивачем роботи були оплачені частково, а саме у розмірі 70 520,00 грн. Таким чином борг відповідача за виконані роботи складає суму у загальному розмірі 191 560,00 грн. 
Також позивачем на адресу відповідача було направлено вимогу, проте відповідачем вона залишена без задоволення, що стало причиною звернення останнього, із відповідним позовом до суду.
Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.
Статтею 11 Цивільного кодексу України визначено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки, й серед підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, передбачає договори та інші правочини.
У відповідності до статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
В силу положень статті 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Частиною 1 статті 627 Цивільного кодексу України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Відповідно до статті 628 Цивільного кодексу України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Згідно із статтею 6 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 Цивільний кодекс України).
Статтею 628 Цивільного кодексу України передбачено, що сторони мають право укласти договір, у якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.
Як встановлено судом, укладений 14.12.2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Завод елеваторного обладнання "Сокол" (позивач, підрядник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Ченко-Буд" (відповідач, замовник) договір № 54/23 поставки обладнання і виконання робіт, за своєю правовою природою є змішаним договором, оскільки містить елементи договорів поставки та підряду.
Згідно зі статтею 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк товари у власність покупця для виконання його підприємницької діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар та сплатити за нього певну грошову суму.
Відповідно до частини 2 статті 712 Цивільного кодексу України до договору поставки застосовують загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.
Статтею 663 Цивільного кодексу України передбачено, що продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.
Відповідно до частин 1, 2 статті 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.
Частинами 1, 2 статті 854 Цивільного кодексу України унормовано, якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов`язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково. Підрядник має право вимагати виплати йому авансу лише у випадку та в розмірі, встановлених договором.
Як встановлено судом, та не спростовано відповідачем, позивачем на виконання умов договору було поставлено відповідачу обладнання на суму 1 690 080,00 грн. про що свідчить видаткова накладена №СК-0000036 від 06.03.2024 року на суму 1 690 080,00 грн.
Також, позивачем відповідно до умов договору було виконані роботи на суму 262 080,00 грн. про що свідчить наявний у матеріалах справи підписаний уповноваженими сторонами акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) №СК-0000014 від 29.07.2024 року на суму 262 080,00 грн. 
Статтею 629 Цивільного кодексу Країни визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до частини 1 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Пунктом 2.4. договору, сторони погодили, що розрахунок за обладнання виконується шляхом оплати у розмірі 100 % і виконується поетапно:
2.4.1. Авансовий платіж у розмірі 70 % від вартості обладнання виконується замовником впродовж трьох банківських днів з моменту виставлення рахунку-фактури;
2.4.2. Авансовий платіж 15 % від вартості обладнання виконується замовником впродовж шести банківських днів з дні відвантаження підрядником обладнання;
2.4.3. Остаточний розрахунок у розмірі 15 % від вартості обладнання, що здійснюється замовником після закінчення проведення успішних робіт з монтажу та пусконалагодження обладнання та підписання / погодження покупцем акту здачі – прийняття робіт (надання послуг) до договору не пізніше вісімнадцяти банківських днів з дати підписання акту здачі прийняття робіт (надання посту по пусконалагодженню обладнання до договору).
Пунктом 2.5. договору сторони погодили, що розрахунки за виконані роботи замовник виконує поетапно:
2.5.1. Авансовий платіж у розмірі 50 % від вартості робіт виконується замовником не пізніше ніж за три робочі дні до запланованого початку монтажних робіт;
2.5.2. Розрахунок за виконані роботи замовник виконує впродовж трьох банківських днів з моменту підписання акту задачі приймання виконаних робіт по монтажу одиниці або групи обладнання.
Остаточний розрахунок за виконані роботи та поставлене обладнання (якщо така заборгованість буде) замовник виконує впродовж вісімнадцяти банківських днів з дня підписання акту виконання пусконалагоджувальних робіт (пункт 2.6. договору).
Як зазначено позивачем у позовній заяві, відповідачем розрахунки за договором було здійснено частково, а саме поставлене позивачем обладнання відповідачем було оплачене у повному обсязі поетапно у наступному порядку: відповідно пункту 2.4.1. договору авансовий платіж у розмірі 70% від вартості обладнання, склав 1 183 056,00 грн. Відповідно пункту 2.4.2. договору авансовий платіж у розмірі 15% від вартості обладнання, склав 253 512,00 грн. Відповідно пункту 2.4.3. договору остаточний розрахунок у розмірі 15% від вартості обладнання, склав 253 512,00 грн. 
Натомість виконані підрядником роботи були оплачені відповідачем лише частково, а саме на загальну суму 70 520,00 грн., про що свідчать платіжні доручення, а саме: № 3445 від 29.04.2024 року на суму 32 760,00 грн.; № 3449 від 30.04.2024 року на суму 32 760,00 грн.; № 4300 від 01.10.2025 року на суму 2 500,00 грн.; № 4351 від 06.11.2025 року на суму 2 500,00 грн.
У зв`язку із чим, за розрахунком позивача, у відповідача наявний борг за виконані роботи у загальному розмірі 191 560,00 грн. (262 080,00 грн. - 70 520,00 грн.).
Статтями 525, 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Доказів здійснення повної оплати за спірною господарською операцією відповідач суду не надав.
Враховуючи вищевказані обставини, відсутність у матеріалах справи доказів, які б спростовували наявність заборгованості відповідача перед позивачем, а також доказів, які б свідчили про здійснення остаточного розрахунку за виконані позивачем роботи, заявлена до стягнення із відповідача сума боргу у розмірі 191 560,00 грн. є обґрунтованою, підтверджуються наявними у матеріалах справи доказами, не спростованою відповідачам та підлягає до задоволення.
У зв`язку із неналежним виконанням відповідачем умов договору, позивачем було заявлено до стягнення із відповідача суму штрафу у розмірі 49 140,00 грн. передбаченого пунктами 5.2. та 5.3. договору, суму пені у розмірі 78 243,01 грн. передбаченої пунктом 5.2. договору, суму інфляційного збільшення у розмірі 31 566,60 грн. нарахованого відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, суму трьох процентів річних у розмірі 8 122,02 грн. нарахованих відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України.
Обґрунтовуючи позовні вимоги у цій частині, позивач зазначає, що відповідно пункту 2 додаткових умов додатку №3 до договору авансовий платіж у розмірі 50% від вартості робіт, що склав 131 040,00 грн. мав бути виконаний замовником впродовж трьох банківських днів з моменту письмового повідомлення підрядником замовника про готовність до початку монтажних робіт. Зазначене повідомлення було надіслане замовнику 29 квітня 2024 року, а отже даний платіж мав бути виконаний замовником до 02 травня 2024 року.
Проте, зазначені вимоги були виконані лише частково, а саме:
- 29 квітня 2024 року було перераховано суму у розмірі 32 760,00 грн.;
- 30 квітня 2024 року було перераховано суму у розмірі 32 760,00 грн, всього 65 520,00 грн.
Відповідно пункту 2.5.2. договору розрахунок за виконані роботи, що мав би складати 131 040,00 грн., мав бути виконаний замовником впродовж трьох банківських днів з моменту підписання акта здачі-приймання виконаних робіт по монтажу одиниці або групи обладнання. 
Акт здачі-приймання виконаних робіт було підписано сторонами 29 липня 2024 року, тому як зазначає позивач, даний платіж мав бути виконаний відповідачем до 31 липня 2024 року. Проте, відповідачем в порушення умов договору не було здійснено оплату за виконані позивачем роботу у повному обсязі.
Щодо стягнення із відповідача на користь позивача суми інфляційного збільшення у розмірі 31 566,60 грн. за період а саме:
- з 03.05.2024 року по 31.07.2024 року нарахованих на сум 65 560,00 грн.;
- з 01.08.2024 року по 30.09.2025 року нарахованих на суму 196 560,00 грн.;
- з 01.10.2025 року по 31.10.2025 року нарахованих на суму 194 060,00 грн.
та суми трьох процентів річних у розмірі 8 122,02 грн. за період а саме:
- з 03.05.2024 року по 31.07.2024 року нарахованих на сум 65 560,00 грн.;
- з 01.08.2024 року по 30.09.2025 року нарахованих на суму 196 560,00 грн.;
- з 01.10.2025 року по 05.11.2025 року нарахованих на суму 194 060,00 грн.
- з 06.11.2025 року по 17.11.2025 року нарахованих на суму 191 560,00 грн., суд зазначає наступне.
Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Сума боргу з урахуванням індексу інфляції повинна розраховуватися, виходячи з індексу інфляції за кожний місяць (рік) прострочення, незалежно від того, чи був в якийсь період індекс інфляції менше одиниці (тобто мала місце не інфляція, а дефляція) [постанова Вищого господарського суду України від 05.04.2011 № 23/466 та лист Верховного Суду України "Рекомендації щодо порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ" від 03.04.1997 № 62-97р].
При застосуванні індексу інфляції слід мати на увазі, що індекс розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць і здійснюється шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу. При цьому сума боргу, яка сплачується з 1 по 15 день відповідного місяця, індексується з врахуванням цього місяця, а якщо сума боргу сплачується з 16 по 31 день місяця, розрахунок починається з наступного місяця. Аналогічно, якщо погашення заборгованості здійснено з 1 по 15 день відповідного місяця, інфляційні втрати розраховуються без врахування цього місяця, а якщо з 16 по 31 день місяця, то інфляційні втрати розраховуються з врахуванням даного місяця.
При цьому, нарахування інфляційних витрат на суму боргу та 3% річних є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.
Судом здійснено перевірку нарахованих позивачем відповідачу суми інфляційного збільшення у розмірі 31 566,60 грн. та суми трьох процентів річних у розмірі 8 122,02 грн. за вищевказаний період відповідно до наданого розрахунку суми позовних вимог, та встановлено, що позивачем при визначенні періодів нарахування було допущено помилку, а саме невірно визначено періоди нарахування на суму 65 560,00 грн. та 196 560,00 грн.
За розрахунком суду, вірним періодом є
- з 03.05.2024 року по 01.08.2024 року нарахованих на сум 65 560,00 грн.;
- з 02.08.2024 року по 30.09.2025 року нарахованих на суму 196 560,00 грн.
Враховуючи вищевикладене, судом було здійснено власний розрахунок 3 % річних за встановлений судом період із урахуванням розрахунку суми позовних вимог за допомогою онлайн - системи "Ліга-закон", та встановлено що обґрунтованою є суму 3 % річних у розмірі 8 111,28 грн. 
В частині стягнення 3 % річних у розмір 10,74 грн. – відмовити.
Із врахуванням вищевикладеного, судом також було здійснено власний розрахунок інфляційних втрат за встановлений судом період із урахуванням розрахунку суми позовних вимог за допомогою онлайн - системи "Ліга-закон", та встановлено що сума за розрахунком суду не перевищує суму заявлену позивачем, у зв`язку із чим до задоволення підлягає сума інфляційних втрат у розмірі 31 566,60 грн.
Щодо стягнення із відповідача на користь позивача суми штрафу у розмірі 49 140,00 грн. передбаченого пунктами 5.2. та 5.3. договору, та суму пені у розмірі 78 243,01грн передбаченої пунктом 5.2. договору, суд зазначає наступне.
Згідно із пунктом 3 частини 1 статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.
Відповідно до частин 2, 3 статті 549 Цивільного кодексу України штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Неустойка має подвійну правову природу. До настання строку виконання зобов`язання неустойка є способом його забезпечення, а у разі невиконання зобов`язання перетворюється на відповідальність, яка спрямована на компенсацію негативних для кредитора наслідків порушення зобов`язання боржником. Разом з тим пеня за своєю правовою природою продовжує стимулювати боржника до повного виконання взятих на себе зобов`язань і після сплати штрафу, тобто порівняно зі штрафом є додатковим стимулюючим фактором. Після застосування такої відповідальності, як штраф, який має одноразовий характер, тобто вичерпується з настанням самого факту порушення зобов`язання, пеня продовжує забезпечувати та стимулювати виконання боржником свого зобов`язання.
Пунктом 5.2. договору, сторони погодили, що при прострочення оплати згідно пункту 2.4., пункту 2.5., пункту 2.6. договору замовник сплачує підряднику у беззаперечному порядку пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожен день прострочення.
Пунктом 5.3. договору сторони погодили, що при прострочення оплати згідно пункту 2.4., пункту 2.5., пункту 2.6. більш ніж на 30 календарних днів, замовник сплачує підряднику штраф у розмір 25 % від суми прострочення, а також втрачають сулу гарантійні зобов`язання підрядника.
Судом здійснено перевірку нарахованих позивачем відповідачу пені у сумі пені 78 243,01 грн. та враховуючи що такі нарахування здійснено не вірно, оскільки як зазначене вище судом, позивачем невірно було визначено періоди нарахування.
У зв`язку зі чим, судом було здійснено власний розрахунок суми пені за встановлений судом період із урахуванням розрахунку суми позовних вимог за допомогою онлайн - системи "Ліга-закон", та встановлено що обґрунтованою є сума пені 78 149,92 грн.
В частині стягнення пені у сумі 93,09 грн. – відмовити.
Також, судом здійснено перевірку нарахованого позивачем відповідачу штрафу у розмірі 49 140,00 грн. та встановленого, що такі нарахування здійснено арифметично вірно, та вони підлягають до задоволення.
Частинами 1, 2 статті 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом.
Частиною 2 статті 42 Господарського процесуального кодексу України, передбачено, що учасники справи зобов`язані сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; надавати суду повні і достовірні пояснення з питань, які ставляться судом, а також учасниками справи в судовому засіданні; виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.
Статтею 73 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (стаття 74 Господарського процесуального кодексу України).
Відповідно до частини 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Враховуючи вищевикладене, та оскільки відповідач будучи обізнаним про розгляд справи у суді, будь-яких заперечень щодо позовних вимог, чи конррозрахунку суми боргу не надав, у зв`язку із чим, суд дійшов висновку у про часткове задоволення позовних вимог та про стягнення із відповідача суму основного боргу у розмірі 191 560,00 грн. за невиконання відповідачем зобов`язань з оплати виконаних робіт, суму штрафу у розмірі 49 140,00 грн., суму пені 78 149,92 грн., суму інфляційного збільшення у розмірі 31 566,60 грн., суму трьох процентів річних у розмірі 8 111,28 грн.
В частині стягнення 3 % річних у розмірі 10,74 грн. та пені у сумі 93,09 грн. – відмовити.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.
Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 
Таким чином, у зв`язку із задоволенням позовних вимог, судовий збір у даній справі покладається на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а саме у розмірі 5 377,92 грн.
Керуючись статтями 4, 12, 20, 73, 74, 76 - 79, 86, 129, 236 - 238, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд, -  

УХВАЛИВ:

У позові відмовити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Ченко-Буд" (61206, м. Харків, вул. Академіка Павлова, буд.152, ЄДРПОУ 39893469) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Завод елеваторного обладнання "Сокол" (61013 м. Харків, вул. Шевченка, буд. 111, ЄДРПОУ 30991072) суму основного боргу у розмірі 191 560,00 грн. за невиконання відповідачем зобов`язань з оплати виконаних робіт, штраф у розмірі 49 140,00 грн., пеню у сумі 78 149,92 грн., інфляційне збільшення у розмірі 31 566,60 грн., три проценти річних у розмірі 8 111,28 грн. та судовий збір у розмір 5 377,92 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

В частині стягнення 3 % річних у розмірі 10,74 грн. та пені у сумі 93,09 грн. – відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Східного апеляційного господарського суду, у межах апеляційного округу, протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення, відповідно до статей 256, 257 Господарського процесуального кодексу України та з урахуванням пункту 17.5 Перехідних положень Кодексу.
Інформацію щодо роботи суду та щодо розгляду конкретних судових справ можна отримати на сайті суду, а також за допомогою Телеграм-бота Господарського суду Харківської області https://t.me/GospSud_kh_bot.

Реквізити сторін:
позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Завод елеваторного обладнання "Сокол" (61013 м. Харків, вул. Шевченка, буд. 111, ЄДРПОУ 30991072);
відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Ченко-Буд" (61206, м. Харків, вул. Академіка Павлова, буд.152, ЄДРПОУ 39893469).

Повне рішення складено "02" лютого 2026 р. 

Суддя		О.О. Ємельянова