ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ 
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.12.2025 року м.Дніпро Справа № 908/1913/24
Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді: Іванова О.Г. (доповідач) 
суддів: Чередко А.Є., Верхогляд Т.А., 
при секретарі судового засідання: Логвиненко І.Г.
представники учасників провадження:
від позивача: Омелян О.О. (власні засоби); 
від відповідача: Димова О.І. (власні засоби);
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства “Національна атомна енергогенеруюча компанія “Енергоатом” на рішення  Господарського суду Запорізької області від 07.11.2024 (суддя Давиденко І.В., повний текст якого підписаний 18.11.2024) у справі № 908/1913/24
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю “СП ТАТА ГРУП”, м. Дніпро
до відповідача: Акціонерного товариства “Національна атомна енергогенеруюча компанія “Енергоатом” м. Київ в особі Філії “Відокремлений підрозділ “Запорізька АЕС” Запорізька область, м. Енергодар
про стягнення 3 374 596,66 грн.
ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду Запорізької області звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю “СП ТАТА ГРУП” з позовом до Акціонерного товариства “Національна атомна енергогенеруюча компанія “Енергоатом” в особі Філії “Відокремлений підрозділ “Запорізька АЕС” стягнення заборгованості в розмірі 3 374 596,66 грн за Договором поставки товару № 53-121-01-21-11024 від 29.12.2021, що складається з: 2 448 612,42 грн – основного боргу, 170 129,81 грн – 3 % річних, 755 854,43 грн – інфляційних втрат. 
Позов обґрунтовано порушенням відповідачем своїх зобов`язань за Договором щодо оплати поставленого товару.

Рішенням Господарського суду Запорізької області від 07.11.2024 у справі № 908/1913/24 позов задоволено частково.
Стягнуто з Акціонерного товариства “Національна атомна енергогенеруюча компанія “Енергоатом” м. Київ в особі Філії “Відокремлений підрозділ “Запорізька АЕС” Запорізька область на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “СП ТАТА ГРУП” 2 448 612 грн. 42 коп. основного боргу, 142 791 грн. 00 коп. 3 % річних, 424 028 грн.12 коп. втрат від інфляції.
Стягнуто з Акціонерного товариства “Національна атомна енергогенеруюча компанія “Енергоатом” в особі Філії “Відокремлений підрозділ “Запорізька АЕС” Запорізька область на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “СП ТАТА ГРУП” 45 231 грн. 47 коп. витрат зі сплати судового збору.
В іншій частині позову – відмовлено.

Не погодившись із зазначеним рішенням, до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою звернулось Акціонерне товариство Національна атомна енергогенеруюча компанія “Енергоатом”, в якій просить скасувати оскаржуване рішення в частині стягнення з відповідача вартості товару за видатковою накладною № 3219 від 23.05.2022 на суму 143 478,32 грн. та ухвалити нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог за договором в частині стягнення вартості товару за видатковою накладною № 3219 від 23.05.2022 на суду 143 478,32 грн. та, відповідно, перерахувати суму інфляційних втрат та 3% річних.
При цьому, заявник апеляційної скарги посилається на те, що у видатковій накладній № 3219 від 23.05.2022 на суму 143 476,32 грн не вказане прізвище та посада особи, яка отримала товар, не зазначена довіреність. Зазначена накладна не відображена в бухгалтерському обліку відповідача, заборгованість за нею не підтверджується. 
Також посилається на те, що надані суду оригінали видаткової накладної № 3219 від 23.05.2022 та податкової накладної № 3845 від 23.05.2022 разом з квитанцією № 1 про її реєстрацію, суд міг лише візуально оцінити схожість підпису невстановленої особи та печатки підприємства на видатковій накладній № 3219 від 23.05.2022 з підписом та печатками на видаткових накладних № 19332, № 19387 від 30.12.2021. 
Крім того, зазначає, що відповідно до п. 4.1 договору № 53-121-01-22-11024 поставка товару відбувається відповідно до Правил Інкотермс 2010 на умовах DDP, вантажоодержувач - ВП «Запорізька АЕС» ДП «НАЕК «Енергоатом», 71504, Запорізька область, м. Енергодар, вул. Комунальна, 6, комори ТЦ ВП «Запорізька АЕС». Зміни до Договору в частині зміни місця та строків поставки не вносились.

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу просить залишити рішення Господарського суду Запорізької області від 07.11.2024 по справі №908/1913/24 без змін, а апеляційну скаргу без задоволення з підстав, викладених у відзиві.
Також просить стягнути з АТ «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі філії Відокремлений підрозділ Запорізька атомна електрична станція Акціонерного товариства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю СП Тата Груп вартість послуг професійної правничої допомоги в розмірі 7000,00 гривень проти яких заперечив відповідач.
У письмових поясненнях, наданих позивачем суду, йдеться про те, що позивачем ТОВ «СП Тата Груп», надало для огляду оригінал видаткової накладної №3219 від 23.05.2022 на суму 143 476,32 гривень, оригінал видаткової накладної №19332 від 30.12.2021 на суму 1 962 443,16 гривень, оригінал видаткової накладної №19387 від 31.12.2021 на суму 342 692,94 гривень, які знаходяться в матеріалах справи. Щодо надання довіреності на особу, яка отримала товар за накладними, було повідомлено, що останні знаходяться у відповідача, а саме у Філії «Відокремлений підрозділ «Запорізька АЕС» та оригінали даних доручень не передавались позивачу, а лише могли бути пред`явлені особам під час відвантаження товару, більш того, звертає увагу суду на те, що при здійсненні постачання товару та його відвантаження на території відповідача, відповідними, різних структурних підрозділів, посадовими особами Відповідача здійснюється етапи вхідного контролю, товару, що поставляється, лише після проходження/погодження всіх Документ сформований в системі «Електронний суд» 02.12.2025 трьох етапів, які передбачені вимогами Запорізької АЕС, здійснюється підписання видаткової накладної та її повернення постачальнику, в даному випадку Позивачу ТОВ «СП Тата Груп», тому з вище наведеного Позивач не має змоги надати оригінали відповідних доручень. Факт постачання за видатковою накладною №3219 від 23.05.2022 на суму 143 476,32 гривень підтверджується підписанням даної накладної сторонами та реєстрацією податкової накладної №3845 від 23.05.2022.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.12.2024 для розгляду справи визначена колегія суддів у складі: головуючого судді – Іванова О.Г. (доповідач), судді – Парусніков Ю.Б., Верхогляд Т.А.
З огляду на відсутність в суді апеляційної інстанції матеріалів справи на час надходження скарги, ухвалою суду від 05.12.2024 здійснено запит матеріалів справи із Господарського суду Запорізької області та відкладено вирішення питання про рух апеляційної скарги до надходження матеріалів справи до суду апеляційної інстанції.
16.12.2024 матеріали справи надійшли до суду апеляційної інстанції.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 30.01.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства “Національна атомна енергогенеруюча компанія “Енергоатом” на рішення Господарського суду Запорізької області від 07.11.2024 у справі № 908/1913/24; розгляд справи призначений у судовому засіданні на 16.06.2025.
21.05.2025 до суду від представника відповідача Димової О.І. надійшло клопотання про проведення судового засідання в режимі відеоконференції за допомогою власних технічних засобів. 
15.06.2025 до суду надійшло клопотання представника позивача про проведення судового засідання без його участі. 
В судовому засіданні 16.06.2025 оголошено перерву до 22.09.2025. 
22.09.2025 розпорядженням в.о. керівника апарату суду відповідно до пункту 2.4.6 Засад використання автоматизованої системи документообігу суду, у зв`язку з відпусткою судді Паруснікова Ю.Б. та з метою дотримання передбаченого законом строку розгляду справи, призначено повторний автоматизований розподіл справи №908/1913/24.
Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.09.2025, справу №908/1913/24 передано колегії суддів у складі: Іванов О.Г. (головуючий, доповідач), Чередко А.Є., Верхогляд Т.А.
В судовому засіданні 22.09.2025 оголошено перерву до 22.12.2025. 
02.12.2025 від представника позивача надійшла заява про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференці
В судовому засіданні 22.12.2025 представник відповідача підтримав доводи скарги, представник позивача їх заперечив. 
22.12.2025 Центральним апеляційним господарським судом оголошено вступну та резолютивну частини постанови у даній справі.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлених місцевим господарським судом обставин справи та правильність їх юридичної оцінки, колегія суддів Центрального апеляційного господарського суду дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до вимог частин 1, 2, 5 статті 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. 
Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Судом першої інстанції та судом апеляційної інстанції встановлені наступні неоспорені обставини справи.
Між Товариством з обмеженою відповідальністю “СП ТАТА ГРУП” (Постачальник) та Державним підприємством “Національна атомна енергогенеруюча компанія “Енергоатом” в особі Відокремленого підрозділу “Запорізька атомна електрична станція” (Покупець, правонаступником якого є Акціонерне товариство “Національна атомна енергогенеруюча компанія “Енергоатом”) укладено Договір поставки товару № 53-121-01-21-11024 від 29.12.2021 (Договір).
За умовами п. 1.1 Договору, Постачальник зобов`язався поставити, а відповідач – прийняти й оплатити товар відповідно до переліку на загальну суму 2 534 244,78 грн з ПДВ. 
Строк поставки товару сторони в п. 1.2 Договору поставки визначили грудень 2021.
Пунктом 3.1 Договору сторонами визначено, що вартість товару за договором складає 2 111 870,65 грн, крім того ПДВ – 421 784,25 грн, разом з ПДВ – 2 534 244,78 грн. 
За умовами п. 3.2 Договору поставки, оплата за товар здійснюється протягом 60 (шести десяти) календарних днів з дати поставки повного обсягу товару, визначеного в п. 1.1 Договору, шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок Постачальника. 
Оплата Покупцем частини вартості продукції у розмірі суми ПДВ здійснюється після отримання ним від постачальника податкової накладної, оформленої та зареєстрованої в Єдиному реєстрі податкових накладних (ЄРПН) у встановлених Податковим кодексом України випадках та порядку (п. 3.3 Договору). 
Згідно з п. 4.1 Договору поставки, поставка товару відбувається відповідно до Правил Інкотермс 2010 на умовах DDP – ВП “Запорізька АЕС”: 71504, Україна, Запорізька область, м. Енергодар, вул. Комунальна, 6, комори ТЦ ВП “Запорізька АЕС”.
Поставка товару відбувається у строк згідно з п. 1.2 Договору (п. 4.2 Договору). 
У п. 7.1 Договору поставки передбачено, що у випадку неналежного виконання або невиконання Сторонами зобов`язань за договором Сторони несуть майнову відповідальність відповідно до діючого законодавства України.
З матеріалів справи вбачається, що на виконання умов Договору поставки, Постачальник поставив, а Покупець прийняв, в межах обумовленої умовами Договору поставки суми, товар загальну на суму 2 448 612,42 грн з ПДВ, що підтверджується видатковими накладними № 119332 від 30.12.2021 на суму 1 962 443,16 грн, № 19387 від 31.12.2021 на суму 342 692,94 грн, № 3219 від 23.05.2022 на суму 143 476,32 грн. 
Видаткові накладні підписані представниками без будь-яких зауважень та скріплені печатками підприємств. 
Крім того, на виконання умов Договору на поставлений за видатковими накладними товар Постачальником були складені відповідні податкові накладні, які зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних (ЄРПН) у встановлених Податковим кодексом України порядку і строки, про що свідчать відповідні квитанції.
Отже, позивач виконав усі взяті на себе за даним Договором зобов`язання у повному обсязі, проте, в порушення умов укладеного між сторонами Договору, відповідач взяті на себе зобов`язання не виконав, у зв`язку з чим, заборгованість відповідача перед позивачем склала 2 448 612,42 грн.
Неналежне виконання відповідачем зобов`язань за Договором, наявність заборгованості стали підставою для звернення позивача за захистом своїх порушених прав та законних інтересів.

Частково задовольняючи позов, господарський суд виходив з того, що: - матеріалами справи доведено, що відповідач не виконав умови Договору в частині оплати поставленого товару, що призвело до невиконання грошового зобов`язання і виникнення боргу в розмірі 2 448 612,42 грн., в зв`язку з чим позовні вимоги щодо стягнення з відповідача 2 448 612,42 грн основного боргу є обґрунтованими, документально підтвердженими та такими, що підлягають задоволенню; - заявляючи вимогу щодо сплати інфляційних втрат та 3% річних, позивач правомірно скористався наданим йому законодавством правом.
Зменшуючи суму стягнення 3% річних та інфляційних, суд керувався помилкою в розрахунках.

Відповідно до вимог частин 1, 2 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Колегія суддів констатує, що причиною звернення з апеляційною скаргою стала незгода відповідача з оскаржуваним рішенням суду першої інстанції лише в частині стягнення з відповідача вартості товару за видатковою накладною № 3219 від 23.05.2022 на суму 143 478,32 грн. 
В іншій частині зазначене судове рішення не оскаржується, а тому згідно з частиною першою статті 269 Господарського процесуального кодексу України в апеляційному порядку не переглядається.

З урахуванням меж апеляційного оскарження, колегія суддів, відповідно до доводів апеляційної скарги зазначає наступне.
Згідно з приписами ст.ст. 11, 509 ЦК України, підставами виникнення зобов`язання – правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку, зокрема, є договори та інші правочини.
Згідно з ч. 1 ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.
Частиною 2 цієї ж норми ЦК України унормовано, що до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.
Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов Договору, позивачем поставлено відповідачу товар на загальну суму 2 448 612,42 грн, що підтверджується видатковими накладними № 119332 від 30.12.2021 на суму 1 962 443,16 грн, № 19387 від 31.12.2021 на суму 342 692,94 грн, № 3219 від 23.05.2022 на суму 143 476,32 грн.
Пунктом 3.1 Договору передбачено, що оплата за товар здійснюється протягом 60 (шести десяти) календарних днів з дати поставки повного обсягу товару, визначеного в п. 1.1 Договору, шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок Постачальника. 
Матеріали справи свідчать, що відповідачем оплата товару у передбачені строки не здійснена. 
Статтею 599 ЦК України встановлено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Матеріали справи не містять доказів сплати покупцем на користь постачальника вартості поставленого товару в сумі 2 448 612,42 грн.
Таким чином, позовні вимоги щодо стягнення з відповідача 2 448 612,42 грн боргу обґрунтовано задоволені Господарським судом.
Щодо видаткової накладної №3219 від 23.05.2022 на суму 143 476,32 гривень, то колегія судді зазначає наступне.
Обов`язковою умовою підтвердження реальності здійснення господарських операцій є фактична наявність у сторін договору первинних документів, фізичних, технічних та технологічних можливостей для здійснення відповідних операцій та зв`язок між фактом придбання товару/роботи/послуги і подальшою господарською діяльністю.
У статті 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" визначено, що первинним документом є документ, який містить відомості про господарську операцію.
За змістом цієї ж статті господарська операція це дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства. Здійснення господарської операції і, власне, її результат підлягають відображенню в бухгалтерському обліку.
Згідно з частинами першою, другою статті 3 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" визначено, що метою ведення бухгалтерського обліку і складання фінансової звітності є надання користувачам для прийняття рішень повної, правдивої та неупередженої інформації про фінансовий стан та результати діяльності підприємства. Бухгалтерський облік є обов`язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.
Підпунктом 2.1 пункту 2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України №88 від 24.05.1995, передбачено, що господарські операції це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов`язань і фінансових результатів. Первинні документи це документи, створені у письмовій або електронній формі, які містять відомості про господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення.
Відповідно до частин першої, другої статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.
Первинні документи повинні мати такі обов`язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції (підпункт 2.4 пункту 2 Положення).
В силу підпункту 2.5 пункту 2 Положення документ має бути підписаний особисто, а підпис може бути скріплений печаткою. Електронний підпис накладається відповідно до законодавства про електронні документи та електронний документообіг. Використання при оформленні первинних документів факсимільного відтворення підпису допускається у порядку, встановленому законом, іншими актами цивільного законодавства. Повноваження на здійснення господарської операції особи, яка в інтересах юридичної особи або фізичної особи-підприємця одержує основні засоби, запаси, нематеріальні активи, грошові документи, цінні папери та інші товарно-матеріальні цінності згідно з договором, підтверджуються відповідно до законодавства. Такі повноваження можуть бути підтверджені, зокрема, письмовим договором, довіреністю, актом органу юридичної особи тощо.
Згідно з підпунктом 2.15 пункту 2 Положення первинні документи підлягають обов`язковій перевірці (в межах компетенції) працівниками, які ведуть бухгалтерський облік, за формою і змістом, тобто перевіряється наявність у документі обов`язкових реквізитів та відповідність господарської операції чинному законодавству у сфері бухгалтерського обліку, логічна ув`язка окремих показників.
Апеляційний господарський суд зауважує на тому, що, з огляду на вищенаведені приписи законодавства, господарська операція пов`язана не з самим фактом підписання договору, а з фактом руху активів суб`єкта господарювання та руху його капіталу, натомість сам по собі договір не є первинним обліковим документом для цілей бухгалтерського обліку, оскільки останній свідчить лише про намір виконання дій (операцій) в майбутньому, а не про їх фактичне виконання, у той час як первинні документи складаються лише за фактом надання послуг (виконання робіт, передачі товару тощо).
Водночас визначальною ознакою господарської операції є те, що внаслідок її здійснення має відбутися реальний рух активів, а тому суду у розгляді даної справи, окрім обставин оформлення первинних документів, необхідно дослідити факт наявності або відсутності реального руху такого товару (як-то: обставини здійснення перевезення товару, поставленого за спірними видатковими накладними, обставини зберігання та використання цього товару у господарській діяльності покупця).
Колегія суддів зазначає, що на виконання умов Договору, позивачем поставлено відповідачу товар, в тому числі, за видатковою накладною № 3219 від 23.05.2022 на суму 143 476,32 грн., про що свідчать наявна у матеріалах справи копія первинного документа, а саме: видаткової накладної №3219 від 23.05.2022, яка підписана сторонами без зауважень та на підставі якої Товариство з обмеженою відповідальністю “СП ТАТА ГРУП” оформило податкову накладну № 3845 від 23.05.2022, що була зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних 15.07.2022.
Судом першої інстанції досліджено оригінал видаткової накладної № 3219 від 23.05.2022 та встановлено, що вона містить підпис та печатку підприємства, які співпадають з підписом та печаткою на інших видаткових накладних та не викликають сумніву. Сторонами також не оскаржується справжність відтиску печатки підприємства відповідача на ній. 
Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що печатка відноситься до даних, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні відповідних правовідносин (постанова Верховного Суду від 23.07.2019 у справі № 918/780/18).
Матеріали справи не містять належних та допустимих доказів в підтвердження фактів протиправності використання печатки Відповідача чи доказів її втрати, або іншого вибуття її у спірний період з відання цієї юридичної особи. Так само і не надано доказів звернення до правоохоронних органів, у зв`язку із втратою чи викраденням печатки.
Це саме стосується і доводів апелянта про місце поставки продукції, замість м.Енергодар до м.Дніпра. Так, згідно пояснень обох сторін у засіданні поставка була здійснена вже у період окупації м.Енергодар до Кризового центру у м.Дніпрі.
Підписуючи видаткову накладну №3219 від 23.05.2022, засвідчену печаткою відповідача, у її змісті відсутні претензії по якості і кількості товару, зокрема і щодо місця виконання договору. З огляду на що, відхиляються зазначені доводи апелянта.

У частині третій статті 2 Господарського процесуального кодексу України однією з основних засад (принципів) господарського судочинства визначено принцип змагальності сторін, сутність якого розкрита у статті 13 цього Кодексу.
Відповідно до частин першої, другої статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом.
Принцип змагальності сторін полягає в тому, що сторони у процесі зобов`язані в процесуальній формі довести свою правоту, за допомогою поданих ними доказів переконати суд в обґрунтованості своїх вимог чи заперечень.
Отже, даний принцип забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладення тягаря доказування на сторони.
Частиною першою статті 73 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
В силу частини першої статті 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
Відповідно до частини першої статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Обов`язок із доказування необхідно розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Необхідність доводити обставини, на які учасник справи посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, в господарському процесі є складовою обов`язку сприяти всебічному, повному та об`єктивному встановленню усіх обставин справи, що передбачає, зокрема, подання належних доказів, тобто таких, що підтверджують обставини, які входять у предмет доказування у справі, з відповідним посиланням на те, які обставини цей доказ підтверджує.
Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом (стаття 14 Господарського процесуального кодексу України).
Судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях та містити неточності у встановленні обставин, які мають вирішальне значення для правильного вирішення спору, натомість висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки мають бути вичерпними, відповідати дійсності і підтверджуватися достовірними доказами.
Колегія суддів зауважує на тому, що докази проведення відповідачем оплати вартості товару, поставленого позивачем, в тому числі, за видатковою накладною № 3219 від 23.05.2022 на суму 143 476,32 грн., у матеріалах справи відсутні.
Таким чином, апеляційний господарський суд погоджується з висновком Господарського суду про задоволення позову в повному обсязі.

Відповідно до ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції належним чином досліджено обставини справи та надано цим обставинам відповідну правову оцінку, рішення Господарського суду Запорізької області від 07.11.2024 у справі № 908/1913/24 відповідає фактичним обставинам справи, не суперечить чинному законодавству України, а тому передбачених законом підстав для зміни чи скасування оскаржуваного рішення в розумінні приписів ст.277 ГПК України не вбачається. Скаржником не наведено переконливих аргументів у відповідності з нормами чинного законодавства, щодо спростування висновків суду першої інстанції.
З огляду на викладене, у задоволенні скарги слід відмовити, а оскаржуване рішення - залишити без змін.
Зважаючи на відмову у задоволенні апеляційної скарги, судові витрати, понесені у зв`язку із апеляційним оскарженням, згідно статті 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на заявника цієї скарги та відшкодуванню не підлягають.
Керуючись ст. ст. 269, 275, 276, 282-284 ГПК України, суд, 
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Акціонерного товариства “Національна атомна енергогенеруюча компанія “Енергоатом” на рішення Господарського суду Запорізької області від 07.11.2024 у справі № 908/1913/24 - залишити без задоволення.
Рішення Господарського суду Запорізької області від 07.11.2024 у справі № 908/1913/24 – залишити без змін.
Судові витрати Акціонерного товариства “Національна атомна енергогенеруюча компанія “Енергоатом” за подання апеляційної скарги на рішення суду покласти на заявника апеляційної скарги.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст постанови виготовлено і підписано суддями Івановим О.Г., Чередко А.Є., 26.12.2025, суддею Верхогляд Т.А. (через перебування у відпустці) _______________.

Головуючий суддя О.Г. Іванов

Суддя Т.А. Верхогляд

Суддя А.Є. Чередко