Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
19.01.2026  	Справа №607/15305/25 Провадження №2/607/1075/2026	

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області
в складі:
головуючого Ромазана В.В.
за участю секретаря Бойко О.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК КЕШ ТУ ГОУ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором ,-

В С Т А Н О В И В :
Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю «ФК КЕШ ТУ ГОУ» (надалі ТзОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ») звернулося в суд з позовом доОСОБА_1 (надалі ОСОБА_1 ) , в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором №2008626 від 09.06.2021 року в сумі 13 120,00 грн., судовий збір у розмірі 2 422,40 грн., а також 10 500, 00 грн. витрат на правничу допомогу. 
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 09.06.2021 року між первісним кредитором ТОВ «Лінеура Україна» правонаступником якого являється ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №2008626 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, який відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису) і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача. Підписуючи договір відповідач підтвердив, що він ознайомився з усіма умовами, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно їх дотримуватися. Відповідно до п. 1.2 Кредитного договору, ТОВ «Лінеура Україна» зобов`язується надати клієнту грошові кошти в гривні на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені Договором на наступних умовах: сума виданого кредиту: 4 000,00 гривень; строк кредиту: 30 днів; стандартна процентна ставка 1,90 % в день. 24.12.2021 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «Фінансова компанія «КЕШ ТУ ГОУ» укладено договір факторингу №02-24122001 відповідно до умов якого ТОВ «Лінеура Україна» відступило ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» за плату належні йому права вимоги до боржників вказаних в реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників від 24.12.2021 року до Договору факторингу №02-24122001, ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 . Згідно виписки з особового рахунку за кредитним договором, станом на 10 січня 2025 року загальний розмір заборгованості за кредитним договором становить 13 120,00 грн, яка складається з: прострочена заборгованість за сумою кредиту в розмірі становить 4 000,00 грн; прострочена заборгованість за процентами в розмірі становить 9 120,00 грн.  Враховуючи наведене, позивач просить позов задовольнити. Також позивач просить стягнути витрати пов`язані із наданням правничої допомоги на суму 10500 грн.
Ухвалою суддіТернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 28 липня 2025 року у справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження.
Відповідач відзиву на позовну заяву не подав.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, звернувся до суду із клопотанням про розгляд справи у його відсутності, заявлені вимоги підтримує, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.
Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання повторно не з`явилася, з невідомих суду на те причин, хоча про день та час розгляду справи повідомлялася вчасно та належним чином. 
Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення), якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Таким чином, суд зі згоди позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.280 ЦПК України.
Дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, суд встановив.
09 червня 2021 року між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» укладено договір №2008626 про надання фінансового кредиту, який містить її анкетні дані, та підписаний електронним підписом позичальника шляхом використання одноразового ідентифікатора.
Відповідно до Кредитного договору, ТОВ «Лінеура Україна» надає клієнту фінансовий кредит в гривні на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені Договором. Сума виданого кредиту: 4 000 гривень; строк кредиту: 30 днів, стандартна процентна ставка 1,90% в день та застосовується: у межах строку кредиту, вказаного в п. 1.3 цього договору, якщо не виконані умови для застосування зниженої процентної ставки; знижена процентна ставка становить 0,01% в день та застосовується якщо клієнт у межах строку, визначеного п. 1.3 Договору або протягом трьох календарних днів, що слідують за датою закінчення такого строку, здійснить повне погашення кредитної заборгованості або протягом такого строку за ініціативою Клієнта відбудеться продовження строку кредиту на новий строк…
Орієнтовна реальна річна процентна ставка на дату укладення Договору складає: за стандартною ставкою 24 079,41% річних; за зниженою ставкою 3,71% річних (п.1.5 Договору).
Орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення договору складає: за стандартною ставкою 6 280,00 грн; за зниженою ставкою 4 012,00 грн. (п.1.6 Договору).
Вказаний договір підписано сторонами з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором H204, 09.06.2021 о 14:04:58 ОСОБА_1 . 
Підписуючи договір відповідач підтвердила, що він ознайомлена з усіма умовами Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту Товариства, розміщеними на Веб-сайті та затвердженими наказом №07-ОД від 19.02.2020, повністю погоджується з ними і зобов`язується неухильно їх дотримуватись (п. 10.9 Кредитного договору).
Статтею 626 ЦПК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Згідно зі ст. ст. 628, 629 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства, а сам договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору, до яких закон відносить умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
За приписами ч. 2 ст. 638 ЦК України, договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
Положення ч. 1 ст. 205 ЦК України визначають, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі.
Відповідно до ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом (ч. 1). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами (ч. 3).
Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст. ст. 205, 207 ЦК України).
Такі висновки викладені в постановах Верховного Суду від 09.09.2020 у справі № 732/670/19, від 23.03.2020 у справі № 404/502/18, від 07.10.2020 у справі № 127/33824/19.
Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк бо інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно зі ст. 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі.
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».
Відповідно до ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Згідно з ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Відповідно до ч. 4 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч. 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Положення ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачають відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Відповідно до ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Так, відповідно до ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Враховуючи вищенаведене, проаналізувавши зміст кредитного договору, його форму, суд дійшов висновку, що кредитний договір №2008626 від 09 червня 2021 року укладений між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 в електронній формі із застосуванням електронної комерції, відповідає вимогам ЦК України, Закону України «Про електронну комерцію». Доказів зворотного відповідач суду не надала, як і не спростувала факт укладання договору.
Отже, між сторонами досягнуто згоди щодо всіх істотних умов кредитного договору, який оформлено сторонами в електронній формі з використанням електронного цифрового підпису. Після підписання кредитного договору у сторін виникли взаємні права та обов`язки, зокрема, у ТОВ «Лінеура Україна» виникло зобов`язання щодо надання кредитних коштів, а у відповідача – зобов`язання з повернення кредитних коштів.
Факт отримання коштів позичальником підтверджується інформацією викладеній ц листі ТОВ «Універсальні платіжні рішення», згідно якої успішно перераховано кошти на платіжну картку клієнта: 09.06.2021 14:06:24 на суму 4 000,00 (чотири тисячі гривень 00 копійок) грн, маска картки НОМЕР_1 , номер транзакції в системі iPay.ua - 93007719, призначення платежу: зарахування 4 000 грн. на карту НОМЕР_1 .
З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, у якому на боржника покладено цивільно-правовий обов`язок з повернення отриманих коштів, якому відповідає право кредитора вимагати їх повернення.
Випискою з особового рахунку, наданого позивачем, за кредитним договором №2008626 від 09.06.2021 року вбачається, що станом на 10 січня 2025 року, загальний розмір заборгованості за кредитним договором становить 13 120,00 грн., яка складається з наступного: прострочена заборгованість за сумою кредиту в розмірі становить 4 000,00 грн; прострочена заборгованість за процентами в розмірі становить 9 120,00 грн.
24 грудня 2021 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «Фінансова компанія «КЕШ ТУ ГОУ» укладено Договір факторингу №02-24122001, відповідно до якого до ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» перейшло право грошової вимоги до відповідача за Договором про надання фінансового кредиту №2008626 від 09.06.2021 року.
Відповідно до витягу з Реєстру боржників до Договору факторингу №02-24122001 від 24 грудня 2021 року, ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» набуло права грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 , згідно кредитного договору №2008626 від 09 червня 2021 року на суму 13 120,00 грн.
Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ст. 516 ЦК України, заміна кредитора в зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора в зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.
За таких обставин, суд приходить до висновку про доцільність ухвалення рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі. При цьому, визначаючи строк нарахування відповідачу відсотків за користування кредитом, суд виходить із такого.
Пунктом 1.2 договору № 2008626 від 09.06.2021 визначено, що строк позики становить 30 днів, а розмір процентів становить 1,90% на день (п.1.3, п. 1.4 Договору).
Сторонами було узгоджено, що процентна ставка за користування кредитом за період, з 09.06.2021 по 09.07.2021, становить 1,90% на день, що у грошовитому виразі становить 76,00 грн. на день (4 000*1,90% = 76,00 грн.)
Відтак, суд вважає, що розмір нарахованих процентів за користування кредитом в межах строку дії договору №163745 від 26.11.2020, з урахуванням п.п.4.2.2, 4.2.2, 4.2.5 договору буде становити 9120 грн (76*120 = 9120 грн.) та погоджується із заявленими у цій частині вимогами позивача.
Так, пунктом 4.2.1 договору, сторони домовились, що у випадку, якщо у клієнта на дату закінчення строку кредитування (нового строку кредиту після пролонгації) наявна заборгованість за кредитом та Клієнт не продовжив строк кредиту відповідно до п.4.1.1.-4.1.6 договору, за цим договором застосовується автоматичне продовження строку користування кредитом (автопролонгація) з наступного дня після запланованої дати повернення кредиту. 
Пунктом 4.2.5 договору, сторони передбачили, що загальна кількість автопролонгацій за цим договором обмежується загальною кількістю календарних днів користування кредитом, яка не може бути більшою за 120 календарних днів (включаючи період, визначений в п.1.3 договору). Тобто, якщо у разі наступної (чергової пролонгації загальна кількість кредитом буде більшою за 120, така автопролонгація не застосовується, а строк повернення кредиту та сплати нарахованих процентів є таким, що настав. 
Таким чином, сторони у вказаному договорі узгодили, що загальний строк кредитування із врахуванням автопролонгацій складає 120 календарних днів. 
Враховуючи наведене, а також те, що відповідач ОСОБА_1 своїх зобов`язань за кредитним договором у повному обсязі не виконала, у зв`язку з чим у неї виникла заборгованість, яка буде складати 13120 грн. 00 коп., з яких: 4 000 грн - прострочена заборгованість за кредитом; 9120,00 грн - прострочена заборгованість за процентами, нарахованих згідно умов договору, у межах строку кредитування (120 календарних днів із урахуванням строку автопролонгацій).
Таким чином, суд встановив факт укладення кредитного договору, отримання відповідачем коштів за цим договором та факт їх неповернення відповідачем у відповідності до умов вказаних у договорі та у строки визначені сторонами, а також доходить до переконання, що позивачем доведено те, що відповідач був повідомлений про умови кредитування, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» підлягають задоволенню, а тому із відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором у розмірі 13120 грн.
Вирішуючи питання про судові витрати, які позивач просить стягнути у розмірі 10500 грн. суд приходить до наступного
Відповідно до положень статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних в розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюється законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведення експертизи.
Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України» заява №19336/04, від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95), від 06 липня 2015 року у справі «Заїченко проти України» (п.131), зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.
Аналогічний правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц, постановах Верховного Суду від 02 грудня 2020 року у справі №742/2585/19, від 03 лютого 2021 року у справі №522/24585/17.
У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Так, відповідно до статті 11 ЦПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.
Враховуючи положення ст. 28 Правил адвокатської етики (затверджені Звітно-виборним з`їздом адвокатів України 09.06.2017) необхідно дотримуватись принципу «розумного обґрунтування» розміру оплати юридичної допомоги. Цей принцип набуває конкретних рис через перелік певних факторів, що мають братись до уваги при визначенні розміру оплати: обсяг часу і роботи, що вимагається для адвоката, його кваліфікацію та адвокатський досвід, науково-теоретична підготовка.
До такого висновку прийшов Верховний Суд у своїй постанові від 13.02.2019 у справі № 756/2114/17 (провадження 61-10774св18).
Згідно ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Згідно з ч. 8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
З матеріалів справи вбачається, що позивачем 29 грудня 2023 року було укладено Договір про надання правової допомоги з адвокатом Пархомчуком С.В., та Додаткову угоду №1 від 27.12.2024 до Договору про надання правової допомоги від 29.12.2023.
Крім того, на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу, понесених під час розгляду справи, позивачем було надано Акт про отримання правової допомоги від 15 вересня 2025 року, згідно якого адвокатом Пархомчуком С.В. надано позивачу правничої допомоги на суму 10 500 грн. під час підготовки та направлення позову про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 за Кредитним договором №2008626 від 09.06.2021 року, а також Платіжну інструкцію № 3 9574 від 15.09.2025 року, з якої вбачається, що позивачем було оплачено за правничу допомогу 10 500,00 грн.
Зважаючи на викладене, даючи оцінку зазначеним вище аргументам, ураховуючи складність та значення справи для сторін, обсяг проведеної представником позивача роботи, його участь у судових засіданнях, суд вважає, що заявлена позивачем сума витрат на професійну правничу допомогу не відповідає критерію розумності та часу, витраченому адвокатом на виконання відповідних робіт, у зв`язку з чим вважає, що справедливим і співмірним є зменшення розміру витрат позивача на професійну правничу допомогу до 5000 грн.
Частиною 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.
Позивачем ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» при зверненні до суду через систему «Електронний суд» був сплачений судовий збір в розмірі 2 422 грн 40 коп., відтак із відповідача на користь позивача слід стягнути понесені ним судові витрати у вигляді сплати судового збору у вказаному розмірі. 
Керуючись ст.ст. 4, 6, 10, 12, 13, 76-81, 263-265 ЦПК України, суд ,-

У Х В А Л И В:
Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК КЕШ ТУ ГОУ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, задовольнити частково.
Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК КЕШ ТУ ГОУ» заборгованість за кредитним договором №2008626 від 09.06.2021 року в розмірі 13 120 (тринадцять тисяч сто двадцять) грн. 00 коп., а також 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн.. 40 коп. судового збору, 5000 (п`ять тисяч) грн. витрат на правову допомогу.
Рішення може бути переглянуте Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Рішення суду може бути оскаржене до Тернопільського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Реквізити сторін:
Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «ФК КЕШ ТУ ГОУ» - код ЄДРПОУ 42228158, місцезнаходження: м. Київ, вул. Кирилівська, 82/7, п/і 04080);
Відповідач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Головуючий суддя	В. В. Ромазан