ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/821/18/26 Справа № 703/3429/25 Категорія: ч. 4 ст. 172-11 КУпАП 	Головуючий у І інстанції Прилуцький В. О.   Доповідач в апеляційній інстанції Люклянчук В. Ф.	

 	 	

 	 	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

16 січня 2026 року          м. Черкаси 

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справах Черкаського апеляційного суду Люклянчук В.Ф., розглянувши апеляційну скаргу захисниці Гороховської А.О. в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 12 червня 2025 року, якою
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , військовослужбовця, 
притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 172-11 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень.

ВСТАНОВИВ

З постанови судді вбачається, що 26 травня 2025 року близько 12 год. 00 хв. під час перевірки наявності особового складу військової частини НОМЕР_1 АДРЕСА_2 була виявлена відсутність старшого техніка управління 1 роти охорони військової частини НОМЕР_1 головного сержанта ОСОБА_1 , в умовах особливого періоду (відповідно до Указу Президента України від 17.03.2014 №303/2014). Зброї при собі головний сержант ОСОБА_1 не мав. На телефонні дзвінки не відповідав. Місце його знаходження невідоме. Першочергові пошукові заходи, організовані заступником командира 1 роти охорони з психологічної підтримки персоналу військової частини НОМЕР_1 старшим лейтенантом ОСОБА_2 , не дали позитивного результату. 28 травня 2025 року близько 07 год. 00 хв. головний сержант ОСОБА_1 повернувся в розташування військової частини НОМЕР_1 АДРЕСА_2 . Незаконно відсутнім головний сержант ОСОБА_1 був 2 доби, чим вчинив правопорушення, передбачене частиною 4 статті 172-11 КУпАП.

В апеляційній скарзі скасувати вищевказану постанову та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
У клопотанні про поновлення строку апеляційного оскарження посилається на те, що через неналежне повідомлення він не був присутнім у судовому засіданні розгляд справи проходив за відсутністю. Про існування оскаржуваної постанови він дізнався лише тоді, коли з його банківської карти були списані гроші за вищевказаним рішенням суду. 
Вважає, що судом першої інстанції при винесенні рішення не було дотримано вимог ст.ст. 245. 251, 252, 280, 283 КУпАП.
Зазначає, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення.
Стверджує, що ОСОБА_1 самовільно не залишав військову частину, а на підставі Розпорядження командира військової частини останній та ще двоє військовослужбовців отримали завдання щодо передислокації з АДРЕСА_2 .
Приводить свою версію подій, за якою, в період з 25 травня 25 року по 27 травня 2025 року, військовослужбовці, серед яких і ОСОБА_1 перебували на шляху прямування, крім іншого, в період передислокації автомобіль HYUNDAI TERRACAN, яким пересувались військовослужбовці: ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , був пошкоджений, та його ремонт, зайняв час дві доби .
Відтак, ОСОБА_1 не залишав самовільно військову частину, а виконував завдання командира з передислокації з однієї частини до іншої, в межах трьох діб (пересування зайняло дві доби через пошкодження автомобіля), тому в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення. Одразу після ремонту автомобіля, військовослужбовці прибули до військової частини.
Даний факт не було досліджено судом через відсутність обізнаності ОСОБА_1 про адміністративний протокол, відсутності його на судовому засіданні та неможливості подати свої пояснення.
У зв`язку з чим посилається на рішення ЄСПЛ від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» та від 23.09.1998 у справі «Маліга проти Франції».

Апеляційна скарга на постанову судді подана після закінчення 10-ти денного строку на апеляційне оскарження, встановленого ч. 2 ст. 294 КУпАП. Однак клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження містить посилання на обставини, які є поважними, у зв`язку з чим вважаю за необхідне поновити строк апеляційного оскарження постанови судді.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення захисниці Гороховської А.О., яка підтримала вимоги апеляційної скарги, пославшись на доводи, приходжу до таких висновків.

Відповідно до вимог ст.245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.
Згідно з ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Даних вимог закону суддею дотримано було.
Згідно з ч. 4 статті 172-11 КУпАП передбачена відповідальність за самовільне залишення військової частини або місця служби військовослужбовцем (крім строкової військової служби), а також військовозобов`язаним та резервістом під час проходження зборів, а також нез`явлення його вчасно без поважних причин на військову службу у разі призначення або переведення, нез`явлення з відрядження, відпустки або з лікувального закладу тривалістю до десяти діб.
Суд апеляційної інстанції вважає, що рішення судді районного суду є обґрунтованим, а його висновки підтверджуються матеріалами справи про адміністративне правопорушення, з огляду на таке.
На підтвердження винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 172-11 КУпАП, суддя суду першої інстанції послався на протокол про адміністративне правопорушення №328 від 28 травня 2025 року, в якому викладені обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення.
Суд першої інстанції встановив, що цей протокол відповідає вимогам ст.256 КУпАП, з чим погоджується апеляційний суд.
У відповідності до національного законодавства протокол про адміністративне правопорушення, в силу положень статті 251 КУпАП, є предметом оцінки суду в якості доказу вчинення такого правопорушення при розгляді судом справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності.
З урахуванням правової позиції, викладеній в рішенні ЄСПЛ по справі «Карелін проти російської федерації» протокол про адміністративне правопорушення не може визнаватись автоматично недопустимим доказом, а підлягає оцінці із сукупністю з іншими доказами.
Зазначені обставини в цьому протоколі підтверджуються іншими доказами, на які послався суд першої інстанції.
Витягами з наказів та поясненнями свідків.
З письмових пояснень свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 вбачається, що близько 12.00 год. 26.05.2025 головний сержант ОСОБА_1 був відсутній в розташуванні в/ч НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ). На телефонні дзвінки не відповідав, його місцезнаходження було не відоме. Зброї при собі не мав. Близько 07.00 год. 28.05.2025 ОСОБА_1 повернувся до в/ч. 
Щодо цього слід відзначити, що відповідний протокол про адміністративне правопорушення було складено саме командиром військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_7 .
Будь-яких об`єктивних даних, які б свідчили про упередженість чи зацікавленість вказаних свідків матеріали справи не містять.
Суд першої інстанції провів судовий розгляд, під час якого не залишилися недослідженими обставини, з`ясування яких може мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення, тому та обставина, що не були допитані вказані свідки не впливає на повноту судового розгляду.
Апеляційним переглядом встановлено, що суддею відповідно до ст. 252 КУпАП, оцінені докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Попри твердження апелянта, матеріали справи не містять будь-яких відомостей про те, що ОСОБА_1 покинув військову частину для виконання завдання згідно з Розпорядження командира військової частини.
Наказами №90 від 26.05.2025 та №92 від 28.05.2025 встановлено, що старшого техніка управління 1 роти охорони військової частини НОМЕР_1 , головного сержанта військової служби за призовом під час мобілізації ОСОБА_1 було знято зі всіх видів забезпечення, призупинено вислугу років, призупинено виплату грошового забезпечення з 26 травня 2025 року у зв`язку із самовільним залишенням військової частини НОМЕР_1 та з 28.058.2025 поновлено всі види забезпечення.
Відомостей про оскарження і скасування наведених наказів матеріали справи не містять.
З урахуванням викладеного, апеляційний суд вважає, що відсутні передбачені законом підстави для скасування постанови судді та закриття провадження по справі відповідно до вимог п. 1 ст. 247 КУпАП. 
Керуючись ст. 294 КУпАП

ПОСТАНОВИВ

Поновити захисниці Гороховській А.О. строк апеляційного оскарження постанови судді Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 12 червня 2025 року.
Апеляційну скаргу захисниці Гороховської А.О. в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення, постанову судді Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 12 червня 2025 року, якою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення за ч. 4 ст. 172-11 КУпАП - без змін.
Постанова набирає чинності негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя В.Ф. Люклянчук