Справа № 716/2623/24 

В И Р О К 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10.02.2026          м.Заставна

Заставнівський районний суд Чернівецької області у складі:
головуючого судді     ОСОБА_1 ,
при секретарі    ОСОБА_2 
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора     ОСОБА_3 
обвинуваченого    ОСОБА_4 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Заставна Чернівецької області кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м. Сторожинець, Чернівецької області, з середньо-спеціальною освітою, не одруженого, приватного підприємця, мешканця АДРЕСА_1 інваліда 3-ї групи, в силу ст.89 КК України не судимого, обвинуваченого у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч.1 ст.358, 4 ст.358 КК України.

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до обвинувального акту у кримінальному провадженні №12024263090000073 від 18.06.2024 ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінальних проступків передбачених ч.1 ст. 358, ч.4 ст. 358 КК України за наступних обставин
Так, ОСОБА_4 , маючи на меті виготовити посвідчення водія республіки Румунії, всупереч установленому законом порядку на початку червня місяця 2019 року, точної дати та часу в ході досудового розслідування не встановлено, перебуваючи на території МТК «Калинівський ринок», що розташований за адресою: м. Чернівці, вул. Калинівська, 13А, з метою реалізації свого злочинного умислу, придбав у невстановленої досудовим розслідуванням особи бланк посвідчення водія республіки Румунії, без будь-яких анкетних даних.
У подальшому, ОСОБА_4 , перебуваючи у м. Сторожинець, Чернівецького району Чернівецької області, у порушення вимог законодавства України, діючи умисно, керуючись єдиним умислом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, розуміючи, що посвідчення водія громадянина Румунії є офіційними документами, якими підтверджується його право керування транспортним засобом на території України і розуміючи, що посвідчення водія громадянина республіки Румунії не може бути використано без підтвердження громадянства Румунії, з метою подальшого використання підроблених документів, самостійно за допомогою принтеру невідомої марки, на раніше придбаних бланках роздрукував свою фотокартку, серійні номера та власні анкетні дані на посвідченні водія республіки Румунія, роздрукував свою фотокартку, серійний номер S00540702V та анкетні дані на ім`я ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , тим самим здійснивши підроблення посвідчення водія, з метою його подальшого використання та керування транспортними засобами з категоріями «AM», «A1», «A2», «A», «B1», «В», «С1», «С». 
Згідно висновку експерта № СЕ-19/126-24/7182-ДД від 27.06.2024 бланк посвідчення водія республіки Румунія з серійним номером НОМЕР_1 , виданий на ім`я ОСОБА_5 , за досліджуваними способами друку не відповідає зразку аналогічного бланку посвідчення водія, що перебуває в офіційному обігу. 
Дії обвинуваченого органом досудового розслідування кваліфіковані за ч.1 ст.358 КК України - підроблення офіційних документів, які видаються установою, яка має право видавати та посвідчувати такі документи, і які надають певні права, з метою його використання.
В подальшому, 17.06.2024 ОСОБА_4 , діючи умисно, протиправно, достовірно знаючи про те, що посвідчення водія республіки Румунії з серійним номером НОМЕР_1 , виготовлене на ім`я ОСОБА_5 , категорії «AM», «A1», «A2», «A», «B1», «В», «С1», «С» є підробленим, сів за кермо автомобіля марки «Опель Мовано», д.н.з. НОМЕР_2 та рухався вказаним транспортним засобом зі сторони с. Кадубівці у сторону м. Кіцмань, де о 16 год. 53 хв., ОСОБА_4 був зупинений працівниками сектору реагування патрульної поліції відділення поліції №3 (м. Заставна) Чернівецького районного управління поліції ГУНП в Чернівецькій області. 
Під час перевірки документів на вимогу працівників поліції, з метою підтвердження наявності права на керування транспортним засобом, та достовірно знаючи, що наявне у нього посвідчення водія республіки Румунія підроблене, переслідуючи умисел направлений на використання завідомо підробленого документа, ОСОБА_4 пред`явив посвідчення водія республіки Румунія з серійним номером НОМЕР_1 , виданий на ім`я ОСОБА_5 , достовірно знаючи, що вказаний документ підроблений, тим самим використав підроблений документ.
У ході проведення перевірки документів ОСОБА_4 встановлено, що пред`явлене ним посвідчення водія республіки Румунія серії S00540702V категорією «AM», «A1», «A2», «A», «B1», «В», «С1», «С», мають ознаки підробки. 
Під час проведення огляду місця події, вказаний документ оглянуто, з дотриманням вимог КПК України, вилучено та направлено в Чернівецьке НДЕКЦ МВС України для проведення технічної експертизи.
Згідно висновку експерта № СЕ-19/126-24/7182-ДД від 27.06.2024 бланк посвідчення водія республіки Румунія з серійним номером НОМЕР_1 , виданий на ім`я ОСОБА_5 , за досліджуваними способами друку не відповідає зразку аналогічного бланку посвідчення водія, що перебуває в офіційному обігу. 
Дії обвинуваченого органом досудового розслідування кваліфіковані за ч.4 ст.358 КК України - використання завідомо підроблених документів.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненні кримінальних проступків за ч.1 ст.358, ч.4 ст.358 КК України визнав повністю, розкаявся у скоєному, погодився із кваліфікацією органом досудового розслідування вчиненого ним діяння, не оспорював встановлених в ході досудового розслідування фактичних обставин справи на підставі яких йому пред`явлене обвинувачення.
Крім того, показав суду, що приблизно на початку червня місяця 2019 року, точної дати та часу не пам`ятає, він перебуваючи в м. Чернівці на МТК «Калинівський ринок», придбав у незнайомої особи чистий бланк посвідчення водія республіки Румунії. 
Влітку 2025 року перебуваючи в с. Яблунівка, Чернівецького району Чернівецької області на принтері на бланку посвідчення водія республіки Румунія надрукував свою фотокартку, серійний номер S00540702V та свої анкетні дані. 
17.06.2024 він їхав з Кадубівців в м.Кіцмань і був зупинений працівниками поліції, яким пред`явив підроблене посвідчення. Працівники поліції посвідчення вилучили, а його направили в ТЦК. Після чого він був мобілізований та пішов служити. Брав участь в бойових діях під Покровськом, був поранений, внаслідок поранення отримав ІІІ групу інвалідності та демобілізований. 
Враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_4 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованих йому кримінальних проступків, судом відповідно до 
ч. 3 ст. 349 КПК України визнано недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясував, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, що немає сумнівів у добровільності їх позицій, а також роз`яснив учасникам кримінального провадження, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Суд, у відповідності до ст. 94 КПК України, за своїм внутрішнім переконанням, яке грунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, вважає, що вина ОСОБА_4 в скоєному доведена повністю.
Вчинені ОСОБА_4 діяння підлягають кваліфікації за ч.1 ст.358, ч.4 ст.358  КК України.
Під час призначення покарання суд враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу винного, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.
Згідно ст. 66 КК України, обставиною, яка пом`якшує покарання, є щире каяття обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення, активне сприяння розкриттю злочину.
Згідно ст. 67 КК України, обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого – не встановлені.
Обвинувачений вчинив кримінальні правопорушення, які відносяться до категорії кримінальних проступків, раніше в силу ст.. 89 КК України, не судимий, позитивно характеризується за місцем проживання, на обліку у лікаря – психіатра та лікаря нарколога не перебуває, є учасником бойових дій, інвалідом ІІІ-ї групи, вину визнав, щиро кається в скоєному.
Відповідно до вимог ст. 65 КК України, суд призначає покарання з урахуванням ступеню тяжкості скоєних кримінальних правопорушень, особи винного та обставин, які пом`якшують або обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальні правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.
Відповідно до положень ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами, а також не має на меті фізичних страждань або принизити людську гідність.
З урахуванням наведеного, враховуючи наявність кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину (щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, а також визнання обвинуваченим своєї вини), з урахуванням особи обвинуваченого ОСОБА_4 , який повністю визнав провину, позитивно характеризується за місцем проживання, є інвалідом ІІ-ї групи, суд вважає можливим призначити покарання у виді сплати штрафу в дохід держави.
На думку суду, призначене покарання відповідає характеру та ступеню тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, а також є достатнім для виправлення 
 ОСОБА_4 та запобігання вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
Така позиція відповідає практиці Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справ застосовується як джерело права, зокрема у справі «Скоппола проти Італії» від 17 вересня 2009 року (заява № 10249/03), де зазначено, що складовим принципом верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.
У справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), так і у справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) суд зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значним, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним. А у справі «Ізмайлов проти Росії» (п.38 рішення від 16 жовтня 2008 року) суд встановив, що для того, щоб втручання вважалось пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не ставити «особистий і надмірний тягар для особи».
Цивільний позов в справі не заявлявся.
Вирішуючи питання про процесуальні витрати, суд, у відповідності до ч.2 ст.124 КПК України вважає, що витрати на залучення експертів, підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави, а тому процесуальні витрати на суму 1514 гривень 56 копійок  належить стягнути з ОСОБА_4 .
Питання про речові докази суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 
КПК України.
Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_4 не обирався, клопотань про обрання йому запобіжного заходу до набрання вироком законної сили прокурором не заявлялось.
Відповідно до п.15 ст.615 КПК України в умовах дії воєнного стану після складання та підписання повного тексту вироку суд має право обмежитися проголошенням його резолютивної частини з обов`язковим врученням учасникам судового провадження повного тексту вироку в день його проголошення.

Керуючись ст.ст.368, 369-371, 374, 376, п.15 ст.615 КПК України, суд, 

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч.1 ст.358, ч.4 ст.358 КК України та призначити йому покарання: 
- за ч. 1 ст. 358 КК України у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000,00 (сімнадцять тисяч) грн. в дохід держави;
- за ч. 4 ст. 358 КК України у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850,00 (вісімсот п`ятдесят) грн. в дохід держави;
На підставі ч.ч.1, 2 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) грн. в дохід держави.

Речові докази: 
посвідчення водія республіки Румунія, серійний номер НОМЕР_1 (а.с.35), 
та DVD диск із відеозаписом (а.с.101) – після набрання вироком законної сили залишити в матеріалах кримінального провадження. 

Стягнути з засудженого ОСОБА_4 , на користь держави витрати за проведення експертиз в сумі 1514 грн. 56 коп. (одна тисяча п`ятсот чотирнадцять грн. 56 коп.)
Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили не обирати.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.
Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.
Вирок може бути оскаржений до Чернівецького апеляційного суду через Заставнівський районний суд Чернівецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя      ОСОБА_6