Справа № 944/5201/25 Головуючий у 1 інстанції: Білецька М. О. 
Провадження № 33/811/2040/25 Доповідач: Галапац І. І. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 січня 2026 року Львівський апеляційний суд в складі: 
судді Галапаца І.І.,
розглянувши у судовому засіданні в м.Львові, апеляційну скаргу захисника правопорушниці ОСОБА_1 – адвоката Карпуся Олександра Миколайовича на постанову судді Яворівського районного суду Львівської області від 10 грудня 2025 року,
з участю правопорушниці – ОСОБА_1 ,
захисника правопорушниці – адвоката Карпуся О.М.

в с т а н о в и в:

цією постановою ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.
Стягнуто з ОСОБА_1 в користь держави судовий збір в розмірі 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп.
Згідно постанови судді,  ОСОБА_1 17 вересня 2025 року о 16 год. 25 хв. у м.Яворові Львівської області по вул.В.Винниченка, 2, керувала транспортним засобом марки «Опель Астра», номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук, почервоніння обличчя. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки та в медичному закладі водій відмовилась. 
В апеляційній скарзі захисник правопорушниці ОСОБА_1 – адвокат Карпусь О.М. покликається на те, що оскаржувана постанова є незаконною та підлягає скасуванню. Зазначає, що матеріали справи не містять доказів факту керування транспортним засобом ОСОБА_1 , оскільки як вбачається із відеозапису події автомобіль ОСОБА_1 стояв припаркований біля будинку з вимкнутим двигуном, а саме перебування особи в авто не свідчить про керування транспортним засобом. Звертає увагу на те, що працівники поліції не роз`яснили ОСОБА_1 права, зокрема, право скористатися правовою допомогою.
Просить оскаржувану постанову скасувати, провадження по справі закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутності події і складу адміністративного правопорушення в діях ОСОБА_1 . 
Заслухавши пояснення правопорушниці ОСОБА_1 та виступ її захисника – адвоката Карпуся О.М. про задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, суд  приходить до висновку що така підлягає до задоволення, виходячи з наступного. 
Згідно зі ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.
Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.
Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, а також іншими документами.
Відповідно до ст. 252 КУпАП України орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Отже, з огляду на положення ст.ст. 251, 252 КУпАП суддя в постанові повинен навести докази наявності чи відсутності адміністративного правопорушення, винності особи у його вчиненні, а також дати належну оцінку цим доказам у їх сукупності.
Проте, вищевказані вимоги закону суддею місцевого суду дотримані не були і висновок про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за обставин, наведених у постанові, не підтверджується доказами.
Приймаючи рішення про визнання винуватості у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, та накладення стягнення на ОСОБА_1 суддя першої інстанції допустила неповноту і однобічність у дослідженні доказів по справі та не розкрила їх суті, не дала їм належної оцінки. 
Так, відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП настає за керування транспортними засобами в стані алкогольного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. 
Обов`язковою ознакою вказаного адміністративного правопорушення, є встановлення факту керування особою транспортним засобом на час зупинки працівниками поліції. 
Як зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №456731 та оскаржуваній постанові, ОСОБА_1 керувала транспортним засобом марки «Опель Астра», номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук, почервоніння обличчя. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки та в медичному закладі водій відмовилась. 
Визнавши ОСОБА_1 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, суддя виходила з того, що вина особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, підтверджується зібраними доказами, що містяться в матеріалах справи, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №456731 від 17 вересня 2025 року; рапортом старшого інпектора-чергового СМ Яворівського РВП ГУНП у Львівській області Лойка І.Я.; направленням на огляд транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 17 вересня 2025 року; актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів. 
Разом з тим, суддею всупереч вимог ст. 252 КУпАП не досліджено всіх обставин справи в їх сукупності.
Згідно абз. 17 п. 1.10 Розділу 1 Правил дорожнього руху водій — особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.
Крім того, п.26 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23.12.2005 року № 14 передбачено, що керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування. Для притягнення до відповідальності за ст. 130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. 
Так, як вбачається із відеозапису події, ним не зафіксовано руху та моменту зупинки автомобіля, а тільки вбачається, що ОСОБА_1 сидить у припаркованому автомобілі з вимкненим двигуном. 
Поряд з цим, до протоколу про адміністративне правопорушення відносно останньої не долучено жодних належних доказів того, що правопорушниця дійсно керувала автомобілем марки «Опель Астра», номерний знак НОМЕР_1 у визначені протоколом час і місці з ознаками алкогольного сп`яніння. 
Таким чином, враховуючи те, що транспортний засіб марки «Опель Астра», номерний знак НОМЕР_1 перебував у нерухомому стані, ОСОБА_1 не може вважатися особою, яка керувала ним, адже вона не виконувала жодних функцій водія на час пропозиції працівниками поліції пройти огляд на стан сп`яніння. 
Отже, відмова від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння особою, яка не керувала транспортним засобом, не тягне за собою відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.
Поряд з цим, в суді апеляційної інстанції правопорушниця ОСОБА_1 пояснила, що коли під`їхали працівники поліції вона не керувала транспортним засобом, а вживала алкогольні напої в припаркованому автомобілі. 
Отже, враховуючи вищенаведене, на думку апеляційного суду, при винесенні постанови, суддя місцевого суду не надала оцінки та аналізу наявним у справі доказам, не з`ясувала усі обставини справи в їх сукупності, внаслідок чого, за відсутності в матеріалах справи належних та допустимих доказів, дійшла помилкового висновку про наявність у діях ОСОБА_1   складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 року № 23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах, в тому числі, і закріпленої в статті 62 Конституції України презумпції невинності.
Статтею 62 Конституції України передбачено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.
Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.
Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Відповідно до ч. 2 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності. Більш того, згідно з ч. 1 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених Законом.
Відповідно до п.1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю в разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
З врахуванням наведених обставин, апеляційний суд приходить до висновку, що постанову судді Яворівського районного суду Львівської області слід скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п.1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.
Керуючись ст. 294 КУпАП, суд, 

п о с т а н о в и в:

апеляційну скаргу захисника правопорушниці ОСОБА_1 – адвоката Карпуся О.М. – задоволити.
Постанову судді Яворівського районного суду Львівської області від 10 грудня 2025 року, якою  ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік – скасувати.
Провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП стосовно  ОСОБА_1  - закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає. 

Суддя   Галапац І.І.