ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ 
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.11.2025 року м. Дніпро Справа № 912/1870/24

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючий суддя: Чус О.В. (доповідач), 
судді: Кощеєв І.М., Дармін М.О.
секретар судового засідання Солодова І.М.
за участю:
від позивача: Чівільча В.М. (поза межами суду) – адвокат;
від відповідача: Сидоренко А.В. (поза межами суду) – самопредставництво;
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Єгорівське" на рішення Господарського суду Кіровоградської області від 17.12.2024 (повне рішення складено 23.12.2024, суддя Тимошевська В.В.) у справі № 912/1870/24
за позовом: Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Єгорівське", м. Кропивницький
до відповідача: Кропивницької міської ради, м. Кропивницький
про скасування державної реєстрації права власності,

ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог.
Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Єгорівське" (далі - ОСББ "Єгорівське", позивач) звернулось до господарського суду з позовною заявою з вимогами до Кропивницької міської ради (відповідач), з урахуванням заяви про зміну предмету позову від 25.10.2024, про скасування державної реєстрації права власності територіальної громади міста Кропивницький в особі Кропивницької міської ради в частині об`єкта нерухомого майна за реєстраційним номером 1795854235101, внесений 22.03.2019 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно щодо об`єкта нерухомого майна за адресою: м. Кропивницький, вул. Єгорова, 27, загальною площею 18,4 кв.м.
В обґрунтування підстав позову зазначено, що приміщення, на яке зареєстровано право власності за Кіровоградською міською радою, є допоміжним приміщенням багатоквартирного будинку та в силу норм законодавства перебуває у спільній власності власників приватизованих квартир такого багатоквартирного будинку, щодо якого ОСББ "Єгорівське" здійснює управління.

Короткий зміст оскаржуваного судового рішення у справі та мотиви його прийняття.
Рішенням Господарського суду Кіровоградської області від 17.12.2024, у даній справі, у задоволенні позову відмовлено повністю.
Місцевий господарський суд, відмовляючи у задоволенні позову, виходив з обставин не підтвердження позивачем статусу спірного приміщення як допоміжного, відтак, суд дійшов висновку про відсутність порушених прав та інтересів ОСББ "Єгорівське", що є підставою для відмови у задоволенні позову повністю. 

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.
Не погодившись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, до Центрального апеляційного господарського суду, з використанням системи “Електронний суд”, з апеляційною скаргою звернулося Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Єгорівське", в якій просить: скасувати рішення Господарського суду Кіровоградської області від 17 грудня 2024 року у справі № 912/1870/24 повністю, та ухвалити нове рішення, яким позов Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Єгорівське" задовольнити.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.
Визначення статусу спірних приміщень як допоміжних в розумінні Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» ґрунтується на відомостях первинних документів щодо введення будинку в експлуатацію від 1980 року, відповідно до яких у житловому будинку не було передбачено будь-яких окремих нежитлових приміщень, які не увійшли до житлового фонду; актом приймання-передачі між КП «ЖЕО №2" і ОСББ «Єгорівське», який також не містить відомостей про наявність у складі багатоквартирного будинку окремих нежитлових приміщень. Згідно Акту площа допоміжних приміщень у багатоквартирному будинку становить 1598,10 кв.м, у тому числі, приміщення ліфтерів 18,4 кв.м. Тобто, у жодних документах не йдеться про те, що в будинку були передбачені нежитлові приміщення. Апелянт вважає, що суд першої інстанції помилково робить висновок про зв`язок призначення приміщення відповідно до Акту приймання-передачі між КП «ЖЕО № 2" і ОСББ «Єгорівське», з укладеними договорами оренди. Такий висновок є необґрунтованим, оскільки Акт приймання-передачі є самостійним документом, який визначає правовий статус майна на момент його передачі на баланс ОСББ.
Щодо Висновку щодо технічної можливості виділу в натурі частки з об`єкта нерухомого майна, складеного ОКП «Кіровоградське обласне ОБТІ» 18.03.2019, на замовлення відповідача, позивач зазначає, що саме цей висновок, який всупереч закону визначив спірні приміщення як нежитлові, та на підставі якого була здійснена державна реєстрація права власності спірного майна за відповідачем, порушує права співвласників багатоквартирного будинку. Правомірність цього Висновку є сумнівною зважаючи на те, в силу статті 10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» та статті 382 Цивільного кодексу України спірні приміщення набуті на праві спільної сумісної власності всіма співвласникам багатоквартирного будинку одночасно з набуттям ними права власності на житлові квартири. Вказаний висновок розроблено на підставі реєстраційного посвідчення від 20.03.1987, згідно якого будинок належить Кіровоградській міській раді. Однак, багатоквартирний будинок визначається законом як спільне майно усіх власників житла в цьому будинку. Тобто, багатоквартирний будинок є власністю громадян, а не держави чи територіальної громади. Згідно первинних документів у будинку не передбачалось жодних нежитлових приміщень як окремих об`єктів цивільних прав, що підтверджує, що спірні приміщення є невід`ємною частиною спільного майна співвласників. При цьому, співвласники будинку не надавали згоду на виділ майна в натурі зі спільної сумісної власності.
Апелянт посилається на висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 08.04.2020 у справі №915/1096/18, де, зокрема, зазначено, “… допоміжними приміщеннями є всі без винятку приміщення багатоквартирного житлового будинку, незалежно від наявності або відсутності в них того чи іншого обладнання, комунікацій, адже їх призначенням є обслуговування не лише будинку, а й власників квартир, підвищення життєвого комфорту і наявність різних способів задоволення їх побутових потреб, пов`язаних із життєзабезпеченням. І лише приміщення, що з самого початку будувалися як такі, використання яких мало інше призначення (магазини, перукарні, офіси, поштові відділення тощо), залишаються тими, що не підпадають під правовий режим допоміжних приміщень.”.
Скаржник вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відсутність порушених прав та інтересів ОСББ «Єгорівське».

Узагальнений виклад позицій інших учасників справи.
24.02.2025, засобом поштового зв`язку, Кропивницька міська рада звернулася до ЦАГС з відзивом на апеляційну скаргу, в якому просить: апеляційну скаргу Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Єгорівське» залишити без задоволення, а рішення господарського суду Кіровоградської області від 17 грудня 2024 року у справі № 912/1870/24 - без змін.
Відзив обґрунтований наступним.
Кропивницька міська рада вважає, що рішення Господарського суду Кіровоградської області від 17 грудня 2024 року у справі № 912/1870/24 є законним та обґрунтованим, прийнятим з додержанням норм матеріального та процесуального права на підставі вірно встановлених обставин справи, в свою чергу апеляційна скарга ОСББ «Єгорівське» є безпідставною, а тому відсутні підстави для її задоволення.
При вирішенні даного спору ключовим є визначення правового статусу спірних приміщень, а саме, встановлення того, чи відносяться вказані приміщення до допоміжних чи є нежитловими приміщеннями в структурі житлового будинку. Спірне приміщення розташовано в багатоквартирному будинку 1980 року побудови, на який виготовлено інвентаризаційну справу та видано висновок про реєстрацію державної власності на цілий будинок за Кіровоградським міськвиконкомом. Згідно наданого позивачем витягу з інвентаризаційної справи в частині поверхового плану з журналом обміру, спірне приміщення означено як комплекс (сукупність) приміщень, які пронумеровані таким чином: VII - 4,1 кв.м, відсутнє означення приміщення; VIII - вбиральня 2,4 кв.м; IX - ванна 1,4 кв.м; X - кухня 10,5 кв.м. Отже, спірне приміщення складається з комплексу приміщень, які за своїм описом станом на 1980 рік, не відповідають поняттю і критеріям загального та допоміжного приміщення.
Відповідач зазначає, що позивач не довів наявність раніше розміщених будь-яких об`єктів, завдяки яким забезпечується експлуатація всього будинку чи потреби усіх співвласників багатоквартирного будинку. Посилання позивача на відсутність в описі будинку згідно витягу з інвентаризаційної справи зазначення щодо наявності торгівельних та промислових приміщень, оскільки вказаний опис також не містить відомостей і про віднесення спірного приміщення до приміщень загального (допоміжного) використання. Тобто, вказаний опис взагалі не надає можливості встановити до яких саме приміщень було віднесено спірний об`єкт. Разом з цим суд врахував, що в структурі житлового фонду допускається розташування приміщення нежитлового фонду.
Згідно наданого до матеріалів справи висновку щодо технічної можливості виділу в натурі частки з об`єкта нерухомого майна, складеного ОКП "Кіровоградське обласне ОБТІ" 18.03.2019, спірний об`єкт визначено як вбудоване нежитлове приміщення, що входить до складу житлового будинку. Зазначено, що спірне приміщення фактично відокремлено від основної частини, інших вбудованих приміщень та має окремий вхід/вихід. Отже, згідно вказаного висновку спірне приміщення визначено як нежитлове, тобто як самостійний об`єкт нерухомого майна.
У справі №912/3060/19 вже встановлено ряд юридичних фактів, що мають преюдиційне значення при розгляді даної справи. Зокрема, що спірне приміщення є нежитловим та належить до комунальної власності Кропивницької міської ради. Досліджуючи матеріали вказаної справи ОСББ «Єгорівське» визнало спірні приміщення нежитловими.
Оскільки суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а апеляційна скарга ОСББ «Єгорівське» не спростовує обставин, встановлених судовим рішенням, тому є підстави визначені ст. 276 ГПК України для залишення апеляційної скарги ОСББ «Єгорівське» без задоволення, а рішення господарського суду Кіровоградської області від 17 грудня 2024 року у справі № 912/1870/24 - без змін.

Рух справи в суді апеляційної інстанції.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.01.2025 у даній справі визначена колегія суддів у складі: головуючий, доповідач суддя Чус О.В., судді: Дармін М.О., Кощеєв І.М.
З огляду на відсутність в суді апеляційної інстанції матеріалів справи на час надходження скарги, ухвалою ЦАГС від 17.01.2025 здійснено запит матеріалів справи №912/1870/24 із Господарського суду Кіровоградської області та відкладено вирішення питань, пов`язаних з рухом апеляційної скарги, до надходження матеріалів справи до суду апеляційної інстанції.
27.01.2025 матеріали справи надійшли до ЦАГС.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 29.01.2025 апеляційну скаргу Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Єгорівське" на рішення Господарського суду Кіровоградської області від 17.12.2024 у справі № 912/1870/24 – залишено без руху. Апелянту надано строк, протягом 10 днів з дня отримання цієї ухвали, усунути вказані недоліки апеляційної скарги, а саме: надати Центральному апеляційному господарському суду докази оплати судового збору за подання апеляційної скарги в сумі 3633,60 грн.
31.01.2025 від Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Єгорівське" до ЦАГС надійшло клопотання, яким просить долучити до матеріалів справи № 912/1870/24 платіжну інструкцію № 212 про сплату судового збору.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 07.02.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Єгорівське" на рішення Господарського суду Кіровоградської області від 17.12.2024 у справі № 912/1870/24; розгляд апеляційної скарги призначено у судовому засіданні на 02.07.2025 о 10:00 год.
У судове засідання 02.07.2025 з`явилися представники позивача та відповідача. Заслухавши пояснення представників сторін, колегія суддів, порадившись на місці, ухвалила по справі оголосити перерву в судовому засіданні до 26.11.2025 о 10:00 год.
У судове засідання 26.11.2025 з`явилися представники позивача та відповідача. Представник позивача підтримав доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити. Представник відповідача заперечив проти доводів апеляційної скарги, просив відмовити у її задоволенні.
У судовому засіданні 26.11.2025 колегією суддів оголошено скорочене судове рішення (вступну та резолютивну частини постанови) у справі.

Встановлені судом обставини справи.
18.12.2017 до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесено запис про реєстрацію юридичної особи ОСББ "Єгорівське" (а.с. 11-13).
Місцезнаходження ОСББ "Єгорівське" - м. Кропивницький, вул. Єгорова, будинок 27, види діяльності - комплексне обслуговування об`єктів.
31.01.2018 між КП "ЖЕО-2" та ОСББ "Єгорівське" складено Акт приймання-передачі житлового комплексу або його частини в управління, за яким на баланс ОСББ "Єгорівське" передано житловий комплекс по вул. Єгорова, 27 (а.с.14-17).
Вказаний Акт містить відомості щодо переданого житлового фонду, зокрема: рік введення в експлуатацію 1980, загальна площа квартир 3339,67 кв.м, загальна площа допоміжних приміщень 1598,10 кв.м, у тому числі, приміщення для ліфтерів 18,4 кв.м.
Позивач подав до справи витяг з інвентарної справи на багатоквартирний будинок по вул. Єгорова, 27, а саме поверховий план будинку з журналом обмірів і підрахунку площі приміщень першого поверху будинку (а.с. 81-83).
За даними Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, на групу нежитлових приміщень загальною площею 18,4 кв.м за адресою по вул. Єгорова Олексія, 27 м. Кропивницький зареєстровано право власності за Територіальною громадою, Міська рада міста Кропивницького (а.с. 18-19).
Дата державної реєстрації - 22.03.2019, документи, подані для державної реєстрації - висновок щодо технічної можливості виділу в натурі частки з об`єкта нерухомого майна, виданий 18.03.2019 ОКП "Кіровоградське обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації". 
ОСББ "Єгорівське" подано до Кіровоградської обласної військової адміністрації та до Управління комунальної власності Кропивницької міської ради запит про надання інформації щодо підстав належності нежитлового приміщення площею 18,4 кв.м по вул. Єгорова, 27 до комунальної власності Кропивницької міської ради (а.с. 20-22).
У відповідь на зазначений запит Управлінням комунальної власності Кропивницької міської ради в листі від 18.12.2023 зазначено, що будинок по вул. Єгорова, 27 м. Кропивницький належить Кропивницькій територіальній громаді на підставі реєстраційного посвідчення; спірне майно перебуває у власності на підставі висновку щодо технічної можливості виділу в натурі частки з об`єкта нерухомого майна, виданого ОКВП "Кіровоградське ОБТІ"; вказано про підтвердження права власності на спірне майно згідно рішення Господарського суду Кіровоградської області від 27.01.2021 у справі № 912/3060/19 (а.с. 23-25).
На будинок по вул. Єгорова, 27 м. Кропивницький 20.03.1987 видано висновок про реєстрацію права державної власності на цілий будинок за Кіровоградським міськвиконкомом (а.с. 102-103).
Наданий до матеріалів справи Висновок щодо технічної можливості виділу в натурі частки з об`єкта нерухомого майна, який виготовлено 18.03.2019 ОКВП "Кіровоградське ОБТІ", містить технічну характеристику нежитлового приміщення по вул Єгорова, 27 м. Кропивницький, за якою вказане приміщення фактично відокремлено від основної частини, інших вбудованих приміщень та має окремий вхід/вихід (а.с. 26-31).
На спірне приміщення виготовлено технічний паспорт від 18.03.2019 (а.с. 104).
Як вказує позивач, посилаючись на надані ним докази, спірне приміщення є допоміжним, а тому є спільною сумісною власністю власників квартир, з підстав чого оформлення Кропивницькою міською радою права власності на таке приміщення є незаконним та порушує права всіх співвласників в особі ОСББ "Єгорівське", яке управляє будинком. 
Відповідач, посилаючись на наявні у справі докази, вважає непідтвердженими доводи позивача щодо віднесення спірного приміщення до допоміжних та вказує, що право власності під час приватизації квартир на вказане приміщення не виникло.
Зазначене і є причиною виникнення спору.

Оцінка аргументів учасників справи і висновків суду першої інстанції.
Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (ч. 1). Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ч. 2). Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього (ч. 3). Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 4). 
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників позивача та відповідача, дослідивши доводи, наведені в апеляційній скарзі, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апеляційний господарський суд дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Предметом апеляційного оскарження є рішення господарського суду, яким відмовлено у задоволенні позову про скасування державної реєстрації права власності територіальної громади міста Кропивницького в особі Кропивницької міської ради в частині об`єкта нерухомого майна, загальною площею 18,4 кв.м, що знаходиться у багатоквартирному будинку, управління яким здійснює позивач – ОСББ "Єгорівське".
Місцевий господарський суд, відмовляючи у задоволенні позову, виходив з обставин не підтвердження позивачем статусу спірного приміщення як допоміжного, відтак, дійшов висновку про відсутність порушених прав та інтересів ОСББ "Єгорівське", що стало підставою для відмови у задоволенні позову повністю. Також, суд першої інстанції відхилив посилання позивача на відсутність належних доказів на підтвердження права власності відповідача, оскільки відсутність порушення оспорюваною реєстрацією прав та інтересів позивача в межах заявлених підстав позову є самостійною підставою для відмови у задоволенні позову.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову в задоволенні позову, однак, вважає, що мотивувальна частина рішення підлягає зміні, виходячи з наступного.
Главою 3 розділу I книги 1 ЦК України регулюється захист прав та інтересів осіб. Так, за змістом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.
Реалізація права на захист цивільних прав здійснюється за допомогою способів захисту, якими є закріплені законом матеріально-правові заходи охоронного характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав, інтересів і вплив на правопорушника (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 22.08.2018 у справі № 925/1265/16). Тобто, це дії, спрямовані на запобігання порушенню або на відновлення порушеного, невизнаного, оспорюваного цивільного права чи інтересу. Такі способи мають бути доступними й ефективними (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 29.05.2019 у справі № 310/11024/15-ц, від 01.04.2020 у справі № 610/1030/18).
Якщо обраний позивачем спосіб захисту порушеного права враховує зміст порушеного права, характер його порушення, наслідки, які спричинило порушення, правову мету, якої прагне позивач, то такий спосіб захисту відповідає властивості (критерію) належності. Іншою не менш важливою, окрім належності, є така властивість (критерій) способу захисту порушених прав та інтересів, як ефективність - це можливість за наслідком застосування засобу захисту відновлення, наскільки це можливо, порушених прав та інтересів позивача.
Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорювання. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорювання та спричиненим цими діяннями наслідкам (див., зокрема, постанови Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі № 338/180/17, від 11.09.2018 у справі № 905/1926/16, від 30.01.2019 у справі № 569/17272/15-ц, від 01.10.2019 у справі № 910/3907/18, від 09.02.2021 у справі № 381/622/17, від 15.02.2023 у справі № 910/18214/19). Спосіб захисту права або інтересу повинен бути таким, щоб у позивача не виникала необхідність повторного звернення до суду (див. також постанову Великої Палати Верховного Суду від 26.01.2021 у справі № 522/1528/15-ц).
Європейський суд з прав людини у п. 75 рішення у справі "Афанасьєв проти України" від 05.04.2005 зазначив про те, що засіб захисту, що вимагається ст. 13 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, має бути "ефективним" як у законі, так і на практиці.
Обрання способу захисту - це прерогатива позивача. Разом з тим, свобода в обранні способу захисту передбачає й несення позивачем ризику відмови в задоволенні позовних вимог у зв`язку із неналежністю чи неефективністю заявленого захисту. Вказане узгоджується із висновками Великої Палати Верховного Суду про те, що обрання позивачем неналежного та неефективного способу захисту своїх прав є самостійною підставою для відмови у позові (див., зокрема, постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.01.2021 у справі № 916/1415/19, від 02.02.2021 у справі № 925/642/19, від 06.04.2021 у справі № 910/10011/19 , від 22.06.2021 у справі № 200/606/18, від 02.11.2021 у справі № 925/1351/19, від 25.01.2022 у справі № 143/591/20, від 23.11.2021 у справі № 359/3373/16-ц).
Велика Палата Верховного Суду висновувала про те, що у кожній справі за змістом обґрунтувань позовних вимог, наданих позивачем пояснень тощо суд має встановити, якого саме результату хоче досягнути позивач унаслідок вирішення спору. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим кодексом. Виконання такого обов`язку пов`язане, зокрема, з тим, що суд має надавати позовним вимогам належну інтерпретацію, а не тлумачити їх лише буквально (див., зокрема, постанови Великої Палати Верховного Суду від 30.06.2021 у справі № 9901/172/20, від 01.07.2021 у справі № 9901/381/20, від 26.10.2021 у справі № 766/20797/18, від 01.02.2022 у справі № 750/3192/14, від 22.09.2022 у справі № 462/5368/16-ц).
Законодавець у частин першій статті 316 ЦК України закріпив норму, відповідно до якої правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (частини перша статті 317 ЦК України).
Згідно із частиною першою статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Отже, за загальним правилом саме власнику належить правоможність вчинення правочинів, спрямованих на розпорядженням його майном (див. п. 99 постанови Великої Палати Верховного Суду від 15.06.2020 у справі № 826/20221/16).
Право власності, інші речові права захищаються загальними (глава 3 ЦК України) і спеціальними способами захисту, що передбачені положеннями глави 29 ЦК України.
До речово-правових позовів "actiones in rem" відносяться, зокрема, позови про: витребування речі із чужого незаконного володіння (віндикаційний позов "rei vinvicatio" - позов неволодіючого власника про витребування майна від володіючого невласника (статті 387, 388 ЦК України); про усунення перешкод, не пов`язаних із позбавленням володіння (негаторний позов "action negatoria" (стаття 391 ЦК України). Негаторний і віндикаційний позови є взаємовиключними. При цьому, однією з умов застосування як віндикаційного, так і негаторного позову є відсутність між позивачем і відповідачем договірних відносин, оскільки в такому разі здійснюється захист порушеного права власності за допомогою зобов`язально-правових способів.
Так, відповідно до положень статті 287 ЦК України власник має право витребувати майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним, незалежно від того, чи заволоділа ця особа незаконно спірним майном сама, чи придбала його у особи, яка не мала права відчужувати це майно.
Віндикація - це передбачений законом основний речово-правовий спосіб захисту цивільних прав та інтересів власника майна чи особи, що має речове право на майно (титульного володільця), який полягає у відновленні становища, що існувало до порушення, шляхом повернення об`єкта права власності у володіння власника (титульного володільця) з метою відновлення права використання власником усього комплексу його правомочностей.
Віндикаційним позовом захищаються права власності в цілому, оскільки він пред`являється в тих випадках, коли порушені права володіння користування та розпорядження одночасно. Однак право власності за власником зберігається, тому що може бути підтвердженим правовстановлюючими документами, або іншими письмовими доказами.
Позивачем за віндикаційним позовом є неволодіючий власник. Відповідачем за віндикаційним позовом виступає незаконний володілець майна, який може і не знати про неправомірність і незаконність свого володіння та утримання такого майна. Незаконним володільцем визнається така особа, яка здійснює володіння майном без належних правових підстав.
Володіння - це фактичне, фізичне панування над майном, яке передбачає повний фізичний контроль його власника чи законного володільця. Власник має право витребувати своє майно від особи, в якої майно фактично знаходиться та є індивідуально визначеним.
У тих випадках, коли має бути застосована вимога про витребування майна з чужого незаконного володіння, вимога власника про визнання права власності чи інші його вимоги, спрямовані на уникнення застосування приписів статей 387 і 388 ЦК України, є неефективними (див. правові висновки, сформульовані у постановах Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 у справі № 183/1617/16, від 21.08.2019 у справі № 911/3681/17, від 22.01.2020 у справі № 910/1809/18, від 22.06.2021 у справі № 200/606/18, від 23.11.2021 у справі № 359/3373/16-ц).
Як слідує із встановлених обставин цієї справи, метою звернення ОСББ "Єгорівське" до суду є захист права спільної сумісної власності всіх співвласників багатоквартирного будинку на спірне майно, шляхом повернення собі фактичного та юридичного володіння ним, адже таке майно наразі у розпорядженні відповідача, а також за ним зареєстровано, яку (реєстрацію) позивач вважає незаконною та такою, що підлягає скасуванню.
Апеляційний господарський суд ураховує, що особливістю віндикаційних позовів є те, що предмет позову становить вимога неволодіючого майном власника до володіючого цим майном не власника про повернення індивідуально-визначеного майна з чужого володіння. Предмет доказування у справах за такими позовами становлять обставини, які підтверджують правомірність вимог позивача про повернення йому майна з чужого незаконного володіння, як то факти, що підтверджують право власності на витребуване майно, вибуття його з володіння позивача, перебування його в натурі у відповідача та ін. Власник вправі витребувати своє майно від особи, у якої воно фактично знаходиться у незаконному володінні.
Звідси, колегія суддів висновує, що належним та ефективним способом захисту прав позивача у спірних правовідносинах є заявлення віндикаційного позову, тобто позову про витребування спірної нерухомості (приміщення для ліфтерів площею 18,4 кв.м.) із чужого незаконного володіння. Звернення до суду з іншими позовними вимогами, зокрема, як у даній справі, про скасування державної реєстрації права власності відповідача на спірне приміщення, є неналежним та неефективним способом захисту прав та інтересів ОСББ "Єгорівське".
Обрання позивачем неналежного та неефективного способу захисту своїх прав є самостійною підставою для відмови у позові, що виключає дослідження та вирішення судом заявлених позовних вимог по суті, оскільки відповідний аналіз має бути зроблений у мотивувальній частині судового рішення в разі звернення позивача до суду із позовом про захист права із застосуванням належного та ефективного способу захисту (подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 911/269/19, від 16.11.2021 у справі № 924/1304/20), тому, апеляційний господарський суд не надає правової оцінки аргументам скаржника по суті спору.
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 277 ГПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини (ч. 4 ст. 277 ГПК України).
За таких обставин, колегія суддів висновує, що з підстав та обґрунтування, наведених апеляційним господарським судом у цій постанові, рішення Господарського суду Кіровоградської області від 17.12.2024 у справі №912/1870/24 підлягає зміні, виклавши його мотивувальну частину в редакції даної постанови. В решті оскаржуване рішення слід залишити без змін.

Судові витрати.
У зв`язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, відповідно до вимог ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за її подання покладаються на апелянта.
Водночас, колегія суддів зауважує, що за подання апеляційної скарги скаржник мав сплатити судовий збір у розмірі 3633,60 грн., у той час як останнім сплачено 4 542 грн. відповідно до платіжної інструкції №212 від 16.01.2025. Відтак, у позивача наявне право на повернення суми переплати судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 908,40 грн. на підставі п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір", у разі звернення до суду з відповідним клопотанням.
Керуючись ст. ст. 269, 270, 275, 276, 282-284, 287 Господарського процесуального кодексу України, Центральний апеляційний господарський суд, - 

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Єгорівське" – залишити без задоволення.
Рішення Господарського суду Кіровоградської області від 17.12.2024 у справі № 912/1870/24 – змінити, виклавши мотивувальну частину рішення в редакції даної постанови.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення. Право касаційного оскарження, строк на касаційне оскарження та порядок подання касаційної скарги передбачено статтями 286-289 Господарського процесуального кодексу України.
Повна постанова складена 21.01.2026

Головуючий суддя О.В. Чус

Суддя М.О. Дармін

Суддя І.М. Кощеєв