ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2025 року
м. Хмельницький
Справа № 669/722/25
Провадження № 33/820/798/25

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду Барчук В.М., з участю секретаря судового засідання Яхієвої М.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Хмельницькому клопотання особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Білогірського районного суду Хмельницької області від 13 жовтня 2025 року, -
в с т а н о в и в :
Постановою Білогірського районного суду Хмельницької області від 13 жовтня 2025 року 
                ОСОБА_1 ,      ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого по         АДРЕСА_1 , працюючого вчителем Миклашівської гімназії,
визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двох тисяч неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 34000 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на три роки.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 605 грн 60 коп. судового збору.
За постановою суду, 11 серпня 2025 року о 20 год. 55 хв. громадянин ОСОБА_1 по АДРЕСА_2 , повторно протягом року після вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, керував автомобілем «Вольксваген Гольф 4», реєстраційний номер НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Стан алкогольного сп`яніння зафіксовано на місці зупинки транспортного засобу  газоаналізатором «ALKOTEST 6810», прилад Drager Alcotest – 6810 показник 0,41 проміле, згідно тесту №3910 від 11.08.2025 року, а також в медичному закладі, а саме Комунальному некомерційному підприємстві «Білогірська багатопрофільна лікарня» згідно висновку №24 від 11 серпня 2025 року.
         На обґрунтування поважності пропуску строку на апеляційне скарження постанови суду від 13.10.2025 зазначає, що розгляд вказаної справи було проведено за відсутності  ОСОБА_1  із порушенням норм матеріального та процесуального права. При цьому, копію оскаржуваного рішення суду вручено чи надіслано у передбаченому законом порядку, як особі щодо якої воно було прийнято не було. Із текстом оскаржуваного рішення ОСОБА_1 зміг ознайомитися лише після його публікації судом в Єдиному державному реєстрі судових рішень та забезпечення надання загального доступу 20.10.2025.
      Особа, яка притягнута до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 в судове засідання апеляційного суду не з`явився, про час та місце розгляду клопотання повідомлений належним чином.
Від адвоката Кучерука Т.М. на електронну адресу суду надійшло клопотання, в якому він просив проводити розгляд справи за його відсутності та відсутності ОСОБА_1 .
За таких обставин, неявка особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника не перешкоджає проведенню розгляду клопотання, відповідно до вимог ч.6 ст.294 КУпАП.  
Перевіривши доводи клопотання та матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд вважає, що у задоволенні клопотання Богатирчука Б.О. про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Білогірського районного суду від 13.10.2025 слід відмовити.
Відповідно до ч. 2 ст. 294 КУпАП України постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. 
Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено. 
Нормами КУпАП встановлено, що строк на апеляційне оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення відраховується не з моменту отримання копії оскаржуваного судового рішення, а з дня винесення постанови.
Відповідно до правових висновків Європейського Суду з прав людини, право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (пункт 33 рішення у справі «Перетяка та Шереметьєв проти України» від 21.12.2010, заява №45783/05). 
Норми, що регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (рішення у справі «Мельник проти України» від 28.03.2006).
У той же час такі норми або їх застосування мають відповідати принципу юридичної визначеності та не перешкоджати сторонам використовувати наявні засоби вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження і перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Проте, навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (рішення у справі «Олександр Шевченко проти України» від 26.04.2007).
Підстави пропуску строку звернення до суду можуть бути визнані поважними, а строк поновлено лише у разі, якщо такі підстави пропуску строку пов`язані з непереборними та об`єктивними перешкодами, труднощами, які не залежать від волі особи та унеможливили своєчасне у встановлений законом процесуальний строк подання апеляційної скарги. 
Тобто, тільки наявність об`єктивних перешкод для своєчасної реалізації прав щодо оскарження судового рішення в апеляційному порядку у строк, встановлений процесуальним законом, може бути підставою для висновку про пропуск строку апеляційного оскарження з поважних причин. 
Таким чином, поновлення судом пропущеного строку без наведення обґрунтованих причин порушує принцип правової визначеності, зокрема порушує пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (рішення ЄСПЛ у справі «Устименко проти України» від 29.10.2010). 
З матеріалів  справи про  адміністративне правопорушення  стосовно ОСОБА_1 за ч.2 ст. 130 КУпАП вбачається, що 13.10.2025 Білогірським районним судом прийнято постанову про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.130 КУпАП (а/с 55, 56).
Згідно матеріалів справи про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 та його захисник були належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 . 
При цьому, ОСОБА_1  у судове засідання Білогірського районного суду на розгляд справи відносно нього не з`явився.
Захисник ОСОБА_1 – адвокат Кучерук Т.М. в судовому засіданні вказав, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, просив провадження по справі про адміністративне правопорушення закрити у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.
28 жовтня 2025 року ОСОБА_1 звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою на постанову Білогірського районного суду від 13 жовтня 2025 року, тобто пропустивши строк на апеляційного оскарження постанови суду. 
Суд апеляційної інстанції вважає, що причини пропуску строку на апеляційне оскарження постанови суду від 13.10.2025 року, зазначені ОСОБА_1 у клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження, не є поважними, оскільки останній був обізнаний про існування адміністративного провадження щодо нього, про час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення, при цьому, в судове засідання не з`явився. Судове засідання було проведено за участі захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - адвоката Кучерука Т.М.
Відтак, ОСОБА_1 не був обмежений у своїх конституційних правах, мав об`єктивну можливість та навіть обов`язок цікавитися станом розгляду судового провадження щодо нього та брати участь у судових засіданнях. 
Окрім того, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було надіслано копію постанови Білогірського районного суду Хмельницької області від 13 жовтня (а/с 57-58) в їх електронні кабінети та згідно довідки документ доставлено до електронного кабінету 16.10.2025, що свідчить про обізнаність ОСОБА_1 про наявність постанови суду.
З урахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції не знаходить підстав для задоволення клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Білогірського районного суду Хмельницької області від 13 жовтня 2025 року.
Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд, -
п о с т а н о в и в:
Відмовити особі, яка притягнута до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 у поновленні строку на апеляційне оскарження постанови Білогірського районного суду Хмельницької області від 13 жовтня 2025 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.2 ст.130 КУпАП.
Апеляційну скаргу з додатками повернути особі, яка її подала.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.
Суддя Хмельницького 
апеляційного суду                                                Володимир БАРЧУК