ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 січня 2026 року Чернігів Справа № 620/2212/25

Чернігівський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Непочатих В.О., розглянувши в спрощеному позовному провадженні без повідомлення сторін в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, в якому просить: 
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області № 262440007903 від 10.09.2024 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 03.09.2024 про призначення пенсії за віком.
В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області від 10.09.2024 № 262440007903 до його страхового стажу не зараховано період роботи з 23.09.1992 по 15.06.1999, оскільки у трудовій книжці від 22.07.1976 дата наказу про прийняття на роботу виправлена. Зазначає, що законодавцем покладено обов`язок ведення трудових книжок на адміністрацію підприємств, а тому її не належне ведення не може позбавити позивача права на включення спірного періоду роботи до його страхового стажу на отримання пенсії.
Головним управлінням Пенсійного фонду України в Чернігівській області подано відзив, в якому у задоволенні позову просить відмовити, оскільки у позивача відсутній страховий стаж. Не враховано стаж з 23.09.1992 по 15.06.1999 відповідно до трудової книжки від 22.07.1976 року, оскільки дата наказу про прийняття на роботу виправлена, а тому оскаржуване рішення є правомірним. 
Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві відзив на позов подано не було.
Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.
Згідно копії трудової книжки серії НОМЕР_1 від 22.07.1976  ОСОБА_1 у період з 23.09.1992 по 15.06.1999 працювала в Орендному підприємстві «Глорія» на посаді жіночого перукаря. 28.07.1994 ОП «Глорія» було перейменовано в Товариство з обмеженою відповідальністю «Глорія» (а.с. 21-23, 37).
03.09.2024, після досягнення 63 років, позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України м. Києві із заявою про призначення пенсії за віком (а.с. 122).
З урахуванням принципу екстериторіальності, заява позивача була опрацьована Головним управлінням Пенсійного фонду України в Чернігівській області та рішенням від 10.09.2024 за № 262440007903 позивачу було відмовлено в призначенні пенсії, у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу (а.с. 119). 
Рішення було мотивовано тим, що до страхового стажу не враховано періоди роботи з 23.09.1992 по 15.06.1999 відповідно до трудової книжки від 22.07.1976, оскільки дата наказу про прийняття роботи виправлена.
Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 20.06.2024 по справі №755/7210/24, яке набрало законної сили 22.07.2024, встановлено факт належності правовстановлюючого документу – трудової книжки серії НОМЕР_1 від 22.07.1976 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 (а.с. 24-27).
Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає таке.
Відповідно до частини першої статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Законом України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058-IV).
Страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески (стаття 1 Закону № 1058-1V, який набрав чинності з 01.01.2004).
Таке ж визначення містить і частина перша статті 24 Закону № 1058-1V, яка передбачає, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Згідно частини другої статті 26 Закону № 1058-IV у разі відсутності, починаючи з 1 січня 2018 року, страхового стажу, передбаченого частиною першою цієї статті, право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 63 роки мають особи за наявності страхового стажу, з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - від 21 до 31 року, а відповідно до частини третьої статті 26 Закону № 1058-IV у разі відсутності, починаючи з 1 січня 2019 року, страхового стажу, передбаченого частинами першою і другою цієї статті, право на призначення пенсії за віком мають особи після досягнення віку 65 років за наявності страхового стажу від 15 років.
Згідно частини першої статті 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.
Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом (частина друга стаття 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»).
Положеннями статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та пунктів 1, 2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 (далі - Порядок № 637) визначено, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.
В силу вимог абзацу першого пункту 3 Порядку № 637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Із аналізу наведених положень слідує, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, натомість необхідність підтвердження трудового стажу іншими документами виникає лише у випадку відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.
Як вбачається із записів № 8-10 копії трудової книжки позивача серії НОМЕР_1 від 22.07.1976, наказом від 22.09.1992 № 3 ОСОБА_1 було прийнято на роботу в ОП «Глорія» на посаду жіночого перукаря та наказом від 15.06.1999 звільнено з посади за власним бажанням (а.с. 22-23). 
Також відповідно до запису № 9 від 28.07.1994 наказом № 66-а ОП «Глорія» було перейменовано в ТОВ «Глорія» (а.с. 22-23).
Вказані записи трудової книжки містять інформацію про періоди роботи та займану посаду, реквізити наказів, на підставі яких вони внесені, та печатку підприємств.
Суд не знаходить поважними посилання відповідача на те, що вказаний стаж роботи позивача не було зараховано при призначенні пенсії у періоді з 23.09.1992 по 15.06.1999 відповідно до трудової книжки від 22.07.1976 через те, що дата наказу про прийняття на роботу виправлена, оскільки факт роботи позивача у спірний період в ТОВ «Глорія» підтверджується основним документом, а саме трудовою книжною позивача.
Щодо недоліків при заповненні трудової книжки, суд зазначає наступне.
Верховний Суд у постанові від 21.02.2018 по справі № 687/975/17 зазначив, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Відсутність посилання чи неточних записів у первинних документах по обліку трудового стажу та нарахуванню заробітної плати на конкретну посаду, яку займав позивач у той чи інший період його роботи у підприємстві за наявності належним чином оформленої трудової книжки, не може бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу позивача, що дає йому право на призначення пільгової пенсії за віком, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».
Суд також звертає увагу, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 № 301 «Про трудові книжки працівників», відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, тому недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для особи, якій ця трудова книжка належить, а отже, й не може впливати на її особисті права.
Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 06.02.2018 у справі № 677/277/17.
Враховуючи вищевикладене, керуючись частиною другою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, обираючи належний та ефективний спосіб захисту порушеного права позивача, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню шляхом: визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області від 10.09.2024 № 262440007903 про відмову у призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 ; зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період роботи з 23.09.1992 по 15.06.1999 в ОП «Глорія» (перейменоване в ТОВ «Глорія») на посаді жіночого перукаря, згідно трудової книжки серії НОМЕР_1 від 22.07.1976 та повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком від 03.09.2024, з урахуванням висновків суду.
У відповідності до вимог частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
За таких обставин, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 необхідно задовольнити повністю.
Керуючись статтями 9, 72-74, 77, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд 

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області (вул. П`ятницька, буд. 83-А, м. Чернігів, 14005, код ЄДРПОУ 21390940), Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (вул. Бульварно-Кудрявська, 16, м. Київ, 04053, код ЄДРПОУ 42098368) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити повністю.
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області від 10.09.2024 № 262440007903 про відмову у призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 .
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період роботи з 23.09.1992 по 15.06.1999 в ОП «Глорія» (перейменоване в ТОВ «Глорія») на посаді жіночого перукаря, згідно трудової книжки серії НОМЕР_1 від 22.07.1976 та повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком від 03.09.2024, з урахуванням висновків суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повне судове рішення складено 09.01.2026.

Суддя Василь НЕПОЧАТИХ