ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и
26 листопада 2025 року 	м. Дніпро	справа № 340/5619/24	
Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді Добродняк І.Ю. (доповідач),
суддів: Семененка Я.В., Суховарова А.В., 
за участю секретаря судового засідання Поспєлової А.С., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Кіровоградській області 
на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 03 квітня 2025 року 
у справі №340/5619/24 
за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 
до Головного управління Державної податкової служби у Кіровоградській області 
про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,- 
ВСТАНОВИВ:
Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Державної податкової служби у Кіровоградській області, в якому просив визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення:
- № 0000/11851/24-04 від 06.08.2024 щодо завищення витрат (вартість придбаних товарно-матеріальних цінностей реалізованих або використаних у виробництві продукції) на загальну суму 2606789,69 грн, в т.ч. за 2020 рік у сумі 1126435,12 грн та за 2023 рік у сумі 1480354,57 грн та заниження витрат за рахунок вартості реалізованих товарно-матеріальних цінностей на загальну суму 3294587,88 грн, у т.ч. за 2021 рік у сумі 834899,03 грн та за 2022 рік у сумі 2459688,85 грн, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем Податок на доходи фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності у розмірі 387670,47 грн;
- № 0000/11852/24-04 від 06.08.2024 щодо завищення витрат (вартість придбаних товарно-матеріальних цінностей реалізованих або використаних у виробництві продукції) на загальну суму 2606789,69 грн, в т.ч. за 2020 рік у сумі 1126435,12 грн та за 2023 рік у сумі 1480354,57 грн та заниження витрат за рахунок вартості реалізованих товарно-матеріальних цінностей на загальну суму 3294587,88 грн, у т.ч. за 2021 рік у сумі 834899,03 грн та за 2022 рік у сумі 2459688,85 грн., яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем Військовий збір від здійснення підприємницької діяльності у розмірі 32305,87 грн;
- № 0000/11853/24-04 від 06.08.2024 щодо відображення не в повному обсязі відомостей виплачених сум поворотної фінансової допомоги фізичним особам (ознака доходу 153) за формою 1ДФ у І ІІІ кварталі 2019 року, І кварталі 2020 року, І-ІІ кварталі 2022 року, ІІІ кварталі 2023 року, яким застосовані штрафні (фінансові) санкції за платежем податок на доходи фізичних осіб у розмірі 1020,00 грн;
- №0000/11854/24-04 від 06.08.2024 щодо надання на перевірку контролюючому органу книги обліку доходів і витрат, яким відповідачем застосовані штрафні санкції за порушення законодавства у розмірі 1020,00 грн;
- №0000/11855/24-04 від 06.08.2024 щодо нестачі товарно-матеріальних цінностей на загальну суму 3294587,88 грн., в т.ч. станом на 31.12.2021_ року на загальну суму 834899,03 грн, станом на 31.12.2022 року на загальну суму 2459688,85 грн, які використані в операціях, що не є господарською діяльністю, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість у розмірі 823642,50 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані безпідставністю висновків контролюючого органу за результатами проведеної планової перевірки про порушення позивачем податкового законодавства. Позивач зазначає, що висновок про завищення позивачем вартості придбання товарно-матеріальних цінностей, які в подальшому були реалізовані або використані у виробництві, зроблений податковим інспектором виключно розрахунковим шляхом і не підтверджується документально, розрахунок правильності визначення витрат, безпосередньо пов`язаних з отриманням доходу та завищення витрат за 2020 та 2023 рік, не ґрунтуються на приписах закону. Некоректне та незаконне обрахування собівартості товарно-матеріальних цінностей відповідач встановив під час перевірки, керуючись виписками банку про рух коштів на розрахункових рахунках, даних ЄРПН. Тоді як позивач має залишки товарно-матеріальних цінностей з минулих періодів, які реалізовані в поточних перевіряємих періодах та відповідно собівартість яких включено до складу витрат. Всі залишки товарно-матеріальних цінностей, їх рух від придбання до реалізації підтверджується первинною документацією, даними бухгалтерського та податкового обліку. Позивач також зазначає, що на вимогу податкового інспектора позивачем проведено інвентаризацію товарно-матеріальних цінностей станом на 17.06.2024, результати інвентаризації як доказ кількості та вартості товару, який залишився на складі на момент перевірки, надані контролюючому органу, але відповідачем до уваги не бралися. Стосовно встановленого контролюючим органом заниження податкового зобов`язання з податку на додану вартість позивач вказує, що такий висновок жодним чином не мотивований. Нестача товарно-матеріальних цінностей, які були придбані з податку на додану вартість, встановлена посадовими особами відповідача не за результатами проведеної інвентаризації товарно-матеріальних цінностей, а шляхом математичних розрахунків згідно податкових накладних з ЄРПН, банківських виписок та первинних документів на придбання (з врахуванням придбання у неплатників ПДВ), що не відповідає вимогам податкового законодавства. Щодо встановленого порушення в частині відображення виплачених сум поворотної фінансової допомоги фізичним особам позивач зауважує, що в акті перевірки детальний опис виявлених порушень не проведений, у зв`язку з цим неможливо встановити про які саме порушення йдеться.
Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 03 квітня 2025 р. у справі № 340/5619/24 адміністративний позов задоволено частково. 
Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення Головного управління Державної податкової служби у Кіровоградській області №0000/11851/24-04 від 06.08.2024, №0000/11852/24-04 від 06.08.2024, №0000/11853/24-04 від 06.08.2024 та №0000/11855/24-04 від 06.08.2024, винесені на підставі акту перевірка №9976/11-28-24-04/2450503278 від 12.07.2024.
У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Суд за встановлених у справі обставин дійшов висновків, що доводи відповідача стосовно виявлених перевіркою порушень не підтверджені належним чином ані в акті перевірки, ані під час судового розгляду справи. Належне ведення господарської діяльності та відображення її результатів в бухгалтерському та податковому обліках позивача підтверджено належним чином складеною первинною документацією. Відмова в задоволенні вимоги про скасування податкового повідомлення-рішення про застосування штрафних санкцій за ненадання книги обліку доходів та витрат обумовлена тим, що судом підтверджено факт ненадання платником податків на запит контролюючого органу вказаної книги доходів та витрат та крім того, судом зазначено, що позовна заява не містить жодних доводів обґрунтовуючи вказану вимогу.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Головне управлінням ДПС у Кіровоградській області подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду від 03 як таке, що винесено з порушенням норм матеріального та процесуального права. Скаржник наполягає на правильності висновків в акті перевірки, наводячи в якості обґрунтування обставини, встановлені в ході перевірки. 
Позивач, через свого представника, подав відзив на апеляційну скаргу, в якій просить залишити апеляційну скаргу відповідача без задоволення, а рішення суду - без змін, з огляду на безпідставність доводів відповідача. Також сторонами в ході розгляду справи подані додаткові пояснення з наведеної позицією по суті виявлених в ході перевірки порушень. 
Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Визначаючи межі апеляційного перегляду справи, суд апеляційної інстанції виходить з того, що рішення суду першої інстанції оскаржено відповідачем в частині задоволених позовних вимог, у зв`язку з чим судом апеляційної інстанції надається оцінка рішенню суду на предмет його законності та обґрунтованості в цій же частині.
Рішення суду в частині відмови в задоволенні позовних вимог не оскаржується, тому судом апеляційної інстанції в цій частині рішення суду першої інстанції не перевіряється.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити таке.
Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, позивач - фізична особа-підприємець ОСОБА_1 зареєстрований як суб`єкт господарювання 26.09.2003, дата запису: 22.02.2006, номер запису: 24460170000001820. Господарська діяльність здійснюється за адресою: Кіровоградська область, місто Світловодськ, вул. Михайла Грушевського (бувша Калініна), буд. 4 «Б». 
Видами господарської діяльності є: оптова торгівля металами та металевими рудами (основний, КВЕД 46.72); виробництво інших готових металевих виробів, н.в.і.у. (КВЕД 25.99); оптова торгівля деревиною, будівельними матеріалами та санітарно-технічним обладнанням (КВЕД 46.73); надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна (КВЕД 68.20); оптова торгівля залізними виробами, водопровідним і опалювальним устаткованням і приладдям до нього (КВЕД 46.74); оптова торгівля іншими машинами й устаткованням (КВЕД 46.69); оптова торгівля побутовими електротоварами й електронною апаратурою побутового призначення для приймання, записування, відтворювання звуку й зображення (КВЕД 46.43); рекламні агентства (КВЕД 73.11); посередництво в розміщенні реклами в засобах масової інформації (КВЕД 73.12).
Відповідно до наказу ГУ ДПС у Кіровоградській області від 22.05.2024 № 393-п та наказу ГУ ДПС у Кіровоградській області від 26.06.2024 № 464-п проведено документальну планову виїзну перевірку фінансово – господарської діяльності фізичної особи - платника податків ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , за період діяльності з 01.01.2019 по 31.12.2023 з метою контролю за дотриманням вимог податкового, валютного та іншого законодавства, а також законодавства про збір та ведення обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2019 по 31.12.2023.
За результатами проведеної перевірки складений акт від 12.07.2024 № 9976/11-28-24-04/ НОМЕР_1 .
Перевіркою встановлено порушення:
- п. 177.2, пп. 177.4.1 п. 177.4 ст. 177 ПК України, в частині заниження податкового зобов`язання по податку на доходи фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності на загальну суму 469222,14 грн, в т.ч. за 2020 рік у сумі 202758,32 грн, за 2023 рік у сумі 266463,82 грн та завищення суми податкового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності на загальну суму 198857,21 грн, в т.ч. за 2021 рік у сумі 122176,51 грн, за 2022 рік у сумі 76680,70 грн;
- пп. 1.1 - 1.6 п.161 підрозділу 10 розділу ХХ «Інші перехідні положення» ПК України, в частині заниження суми податкового зобов`язання по військовому збору на загальну суму 39101,85 грн, в т.ч. за 2020 рік у сумі 16896,53 грн, за 2023 рік у сумі 22205,32 грн та завищення суми податкового зобов`язання по військовому збору від здійснення підприємницької діяльності на загальну суму 16571,44 грн, в т.ч. за 2021 рік у сумі 10181,38 грн, за 2022 рік у сумі 6390,06 грн;
- п. 198.5 ст.198 ПК України, в частині заниження податкового зобов`язання з податку на додану вартість на загальну суму 658914 грн, в т.ч. за грудень 2021 року на суму 166980 грн, за грудень 2022 року на суму 491934 грн;
- ч. 2 п. 1 ст. 7 Закону №2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (із змінами та доповненнями) в частині заниження суми єдиного внеску від здійснення підприємницької діяльності на загальну суму 198543,77 грн, в т.ч. за 2020 рік на суму 61682,47 грн, за 2023 рік на суму 136861,30 грн, та завищення суми єдиного внеску від здійснення підприємницької діяльності на загальну суму 208331,71 грн, в т.ч. за 2021 рік на суму 133376,85 грн, за 2022 рік на суму 74954,86 грн;
- пп. 16.1.12 п. 16.1 ст. 16, п. 44.3 ст. 44, п. 85.2 ст. 85 та п. 177.10 статті 177 ПК України в частині не зберігання та ненадання на перевірку документів;
- п. 51.1 ст.51, п. 70.16 ст. 70, пп. «б» п. 176.2 ст. 176 ПК України, в частині відображення не в повному обсязі відомостей виплачених сум поворотної фінансової допомоги фізичним особам (ознака доходу 153) за формою №1ДФ у 1 кварталі 2019 р., 2 кварталі 2019 р., 3 кварталі 2019 р., 1 кварталі 2020 р., 3 кварталі 2021 р., 1 кварталі 2022 р., 2 кварталі 2022 р.
До таких висновків контролюючий орган дійшов з огляду на такі обставини.
Згідно наданих на перевірку первинних документів та отриманої інформації від платника щодо структури інших витрат, залишків товарно-матеріальних цінностей контролюючим органом здійснено розрахунок залишків товарно-матеріальних цінностей і виявлено, що цей залишок не співпадає з інформацією платника.
В акті перевірки зафіксовано виявлене завищення вартості придбання товарно-матеріальних цінностей, які в подальшому були реалізовані або використані у виробництві на загальну суму 2606789,69 грн., в т.ч. за 2020 рік у сумі 1126435,12 грн. та за 2023 рік у сумі 1480354,57 грн. А також заниження витрат за рахунок вартості реалізованих товарно-матеріальних цінностей на загальну суму 3294587,88 грн., в т.ч. за 2021 рік у сумі 834899,03 грн. та за 2022 рік у сумі 2459688,85 грн.
У 2020 році встановлено завищення вартості товарно-матеріальних цінностей, які в подальшому були реалізовані або використані у виробництві на 1126435,12 грн. (залишки станом на 01.01.2020 8657455,53 грн. + придбано ТМЦ 13767510,12 грн. – залишки станом на 31.12.2020 року 9742732,02 грн.).
У 2021 році встановлено заниження вартості товарно-матеріальних цінностей, які в подальшому були реалізовані або використані у виробництві на 834899,03 грн. (залишки станом на 01.01.2021 9742732,02 грн. + придбано ТМЦ 12318877,67 грн. – залишки станом на 31.12.2021 9763033,74 грн.).
У 2022 році встановлено заниження вартості товарно-матеріальних цінностей, які в подальшому були реалізовані або використані у виробництві на 2459688,85 грн. (залишки станом на 01.01.2022 9763033,74 грн. + придбано ТМЦ 9954516,28 грн. – залишки станом на 31.12.2022 7754812,85 грн.).
У 2023 році встановлено завищення вартості товарно-матеріальних цінностей, які в подальшому були реалізовані або використані у виробництві на 1480354,57 грн. (залишки станом на 01.01.2023 7754812,85 грн. + придбано ТМЦ 13311303,18 грн. – залишки станом на 31.12.2023 9709597,24 грн.).
Таким чином, перевіркою правильності визначення витрат, безпосередньо пов`язаних з отриманням доходу, встановлено їх завищення (вартість придбаних товарно-матеріальних цінностей реалізованих або використаних у виробництві продукції) на загальну суму 2606789,69 грн., в т.ч. за 2020 рік у сумі 1126435,12 грн. та за 2023 рік у сумі 1480354,57 грн. та заниження витрат за рахунок вартості реалізованих товарно-матеріальних цінностей на загальну суму 3294587,88 грн., в т.ч. за 2021 рік у сумі 834899,03 грн. та за 2022 рік у сумі 2459688,85 грн., чим порушено пп. 177.4.1 п. 177.4 ст.п 177 ПК України.
Перевіркою правильності визначення суми чистого оподатковуваного доходу встановлено, що в результаті допущених порушень в зв`язку із завищенням та заниженням понесених витрат, фізичною особою - платником податків ОСОБА_1 занижено чистий оподатковуваний дохід на загальну суму 2606789,69 грн., в т.ч. за 2020 рік у сумі 1126435,12 грн. та за 2023 рік у сумі 1480354,57 грн. та завищено суми чистого оподатковуваного доходу на загальну суму 1102772,32 грн., в т.ч. за 2021 рік у сумі 676768,41грн., за 2022 рік у сумі 426003,91 грн.
Відповідно, перевіркою встановлено заниження суми податкового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності на загальну суму 469222,14 грн., в т.ч. за 2020 рік у сумі 202758,32 грн., за 2023 рік у сумі 266463,82 грн. та завищення суми податкового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності на загальну суму 198857,21 грн., в т.ч. за 2021 рік у сумі 122176,51 грн., за 2022 рік у сумі 76680,70 грн., чим порушено п.177.2, пп. 177.4.1 п. 177.4 ст. 177 ПК України.
Враховуючи встановлені порушення в частині невірного визначення чистого оподатковуваного доходу, збільшено суму податкового зобов`язання по військовому збору на загальну суму 39101,85 грн., в т.ч. за 2020 рік у сумі 16896,53 грн., за 2023 рік у сумі 22205,32 грн. та зменшено суму податкового зобов`язання по військовому збору від здійснення підприємницької діяльності на загальну суму 16571,44 грн., в т.ч. за 2021 рік у сумі 10181,38 грн., за 2022 рік у сумі 6390,06 грн.
Перевіркою дотримання встановленого порядку заповнення Податкового розрахунку, достовірності, повноти відображення в ньому відповідних відомостей встановлено, що платником податків - фізичною особою ОСОБА_1 у Податковому розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку вказувалися недостовірні дані, а саме: не відображення виплачених сум поворотної фінансової допомоги фізичним особам (ознака доходу 153) у 1 кварталі 2019 р., 2 кварталі 2019 р., 3 кварталі 2019 р., 1 кварталі 2020 р., 3 кварталі 2021 р., 1 кварталі 2022 р., 2 кварталі 2022 р., чим порушено пп. «б» п. 176.2 ст.176 ПК України.
Стосовно виявленого в ході перевірки порушення вимог п. 198.5 ст.198 ПК України в частині безпідставного включення відповідних сум до складу податкового кредиту з акту перевірки вбачається, що відповідачем здійснений розрахунок залишків товарно-матеріальних цінностей на підставі наявних первинних бухгалтерських документів: видаткових накладних, даних ЄРПН. Дослідження вартості придбаних товарно-матеріальних цінностей здійснювалося згідно податкових накладних з Єдиного реєстру податкових накладних (ЄРПН), банківських виписок та первинних документів на придбання (з врахуванням придбання у неплатників ПДВ).
Перевіркою встановлено відсутність товарно - матеріальних цінностей, які були придбані з ПДВ:
станом на 31.12.2021 року на загальну суму 834899,03 грн. (залишки станом на 01.01.2021 згідно інформації платника становлять 9742732,02 грн. + придбано згідно ЄРПН (з податком на додану вартість) 12318877,67 грн. – вартість придбаних та реалізованих ТМЦ згідно поданої декларації 11463676,92 грн.), 
станом на 31.12.2022 рік 2459688,85 грн. (залишки станом на 01.01.2022 року згідно інформації платника податків становлять 9763033,74 грн. + придбано згідно ЄРПН (з податком на додану вартість) 9954516,28 грн. – вартість придбаних та реалізованих ТМЦ згідно поданої декларації 9503048,32 грн.). 
Таким чином, за висновком контролюючого органу перевіркою виявлено нестачу товарно-матеріальних цінностей на загальну суму 3294587,88 грн., в т.ч. станом на 31.12.2021 на загальну суму 834899,03 грн., станом на 31.12.2022 на загальну суму 2459688,85 грн., які використані в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку, у зв`язку з чим суми податку на додану вартість включені до складу податкового кредиту в порушення вимог п. 198.5 ст. 198 ПК України.
За результатами перевірки, ГУ ДПС у Кіровоградській області прийнято податкові повідомлення-рішення від 06.08.2024:
- №0000/11851/24-04, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на доходи фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності у розмірі – 387670,47 грн, у тому числі 270364,93 грн за податковими зобов`язаннями та 117305,54 грн за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами);
- №0000/11852/24-04, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем військовий збір від здійснення підприємницької діяльності на загальну суму 32305,87 грн, у тому числі 22530,41 грн за податковими та/або іншими зобов`язаннями та 9775,46 грн за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами);
- №0000/11853/24-04, яким застосовано до позивача 1020,00 грн штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) за платежем податок на доходи фізичних осіб;
- №0000/11854/24-04, яким застосовано до позивача 1020,00 грн штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) за платежем штрафні санкції за порушення законодавства;
- №0000/11855/24-04, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість на суму 823642,50 грн, у тому числі 658914,00 грн за податковими зобов`язаннями та 164728,50 грн за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) .
З огляду на фактичні обставини справи, норми законодавства, що регулюють спірні правовідносини, суд апеляційної інстанції погоджується з судом першої інстанції про протиправність спірних податкових повідомлень-рішень контролюючого органу. 
Відповідно до пп.177.1 ст.177 ПК України доходи фізичних осіб - підприємців, отримані протягом календарного року від провадження господарської діяльності, оподатковуються за ставкою, визначеною пунктом 167.1 статті 167 цього Кодексу.
Об`єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов`язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи – підприємця (п.177.2 ст.177 ПК України).
Відповідно до п.177.4 ст.177 ПК України до переліку витрат, безпосередньо пов`язаних з отриманням доходів, належать: 
пп. 177.4.1. витрати, до складу яких включається вартість сировини, матеріалів, товарів, що утворюють основу для виготовлення (продажу) продукції або товарів (надання робіт, послуг), купівельних напівфабрикатів та комплектуючих виробів, палива й енергії, будівельних матеріалів, запасних частин, тари й тарних матеріалів, допоміжних та інших матеріалів, які можуть бути безпосередньо віднесені до конкретного об`єкта витрат;
пп. 177.4.2. витрати на оплату праці фізичних осіб, що перебувають у трудових відносинах з таким платником податку (далі - працівники), які включають витрати на оплату основної і додаткової заробітної плати та інших видів заохочень і виплат виходячи з тарифних ставок, у вигляді премій, заохочень, відшкодувань вартості товарів (робіт, послуг), витрати на оплату за виконання робіт, послуг згідно з договорами цивільно-правового характеру, будь-яка інша оплата у грошовій або натуральній формі, встановлена за домовленістю сторін (крім сум матеріальної допомоги, які звільняються від оподаткування згідно з нормами цього розділу);
обов`язкові виплати, а також компенсація вартості послуг, які надаються працівникам у випадках, передбачених законодавством, внески платника податку на обов`язкове страхування життя або здоров`я працівників у випадках, передбачених законодавством;
пп.177.4.3. суми податків, зборів, пов`язаних з проведенням господарської діяльності такої фізичної особи - підприємця (крім податку на додану вартість для фізичної особи - підприємця, зареєстрованого як платник податку на додану вартість, та акцизного податку, податку на доходи фізичних осіб з доходу від господарської діяльності, податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, з об`єктів житлової нерухомості); суми єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у розмірах і порядку, встановлених законом; платежі, сплачені за одержання ліцензій на провадження певних видів господарської діяльності фізичною особою - підприємцем, роялті на користь правовласників, як винагорода за використання об`єктів авторського права і (або) суміжних прав чи як відрахування на користь правовласників на підставі договорів, укладених таким платником податку з організаціями колективного управління відповідно до Закону України "Про ефективне управління майновими правами правовласників у сфері авторського права і (або) суміжних прав", одержання дозволу, іншого документа дозвільного характеру, пов`язаних з господарською діяльністю фізичної особи - підприємця;;
пп.177.4.4. інші витрати, до складу яких включаються витрати, що пов`язані з веденням господарської діяльності, які не зазначені в підпунктах 177.4.1-177.4.3 цього пункту, до яких відносяться витрати на відрядження найманих працівників, на послуги зв`язку, реклами, плати за розрахунково-касове обслуговування, на оплату оренди, ремонт та експлуатацію майна, що використовується в господарській діяльності, на транспортування готової продукції (товарів), транспортно-експедиційні та інші послуги, пов`язані з транспортуванням продукції (товарів), вартість придбаних послуг, прямо пов`язаних з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг.
За правилами пп.177.4.5 п.177.4 ст.177 ПК України не включаються до складу витрат підприємця: витрати, не пов`язані з провадженням господарської діяльності такою фізичною особою - підприємцем; витрати на придбання, самостійне виготовлення основних засобів та витрати на придбання нематеріальних активів, які підлягають амортизації; витрати на придбання та утримання основних засобів, визначених абзацами восьмим - десятим підпункту 177.4.6 цього пункту; документально не підтверджені витрати. 
Отже, до витрат, які враховуються при визначенні чистого оподатковуваного доходу фізичної особи-підприємця, включаються безпосередньо пов`язані з отриманням доходів витрати, що пов`язані з веденням господарської діяльності такої особи. 
При цьому фізична особа підприємець на загальній системі оподаткування має право віднести до витрат звітного року безпосередньо пов`язані з придбанням товарів (робіт, послуг) витрати, які понесені в попередньому році, але пов`язані з отриманням доходу звітного року.
Тобто, за принципом віднесення витрат за датою отримання доходу відповідного звітного періоду, вартість залишку придбаного ТМЦ на початок звітного року (придбаних у попередньому році, але не реалізованих), збільшує суму витрат звітного періоду (по даті реалізації). Натомість, вартість залишку придбаного ТМЦ на кінець звітного року (придбаних у попередньому або даному році, але не реалізованих), зменшує суму витрат звітного періоду (переходить до періоду в якому буду здійснена реалізація).
Отже, при розрахунку чистого доходу фізичної особи - підприємця на загальній системі оподаткування, понесені витрати на придбання товару, враховуються виключно в тому періоді, в якому відбувається отримання доходу від їх реалізації.
Також, як правильно зазначено судом першої інстанції, понесені витрати мають бути підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими документами, які містять відомості про господарську операцію, підтверджують її фактичне здійснення, тобто призводити до фактичного руху активів або зміни у власному капіталі чи зобов`язаннях платника податків у зв`язку з його господарською діяльністю. До первинних документів бухгалтерського обліку, що підтверджують показники, відображені платником податків у податковій звітності, належать усі документи в їх сукупності, складені щодо господарської операції, які за змістом відповідають вимогам закону та які відображають реальні господарські операції.
Згідно зі ч.2 ст.3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 № 996-XIV бухгалтерський облік є обов`язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку. 
Статтею 9 цього Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в України» встановлено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.
Вимоги до підтвердження даних, визначених позивачем у податковій звітності, встановлені ст.44 ПК України, в якій зазначено, що для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.
Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.
В спірному випадку, з акту перевірки вбачається, що оскільки позивачем в установленому порядку облік витрат не вівся, контролюючим органом витрати обраховані відповідно до наданих на перевірку документів, а саме: виписок банку про рух коштів на розрахункових рахунках, видаткових накладних, актів виконаних робіт, відомостей про нараховану та виплачену заробітну плату та інших первинних документів. Дослідження вартості придбаних товарно-матеріальних цінностей здійснювалося згідно податкових накладних з Єдиного реєстру податкових накладних (ЄРПН), банківських виписок та первинних документів на придбання (з врахуванням придбання у неплатників ПДВ).
В той же час, суд апеляційної інстанції погоджується з судом першої інстанції, що виявлені порушення податкового законодавства щодо завищення вартості придбання товарно-матеріальних цінностей, які в подальшому були реалізовані або використані у виробництві, та заниження витрат за рахунок вартості реалізованих товарно-матеріальних цінностей, викладені в акті перевірки без посилань на первинні або інші документи, які зафіксовані в бухгалтерському та податковому обліку. Податковим органом не наведено жодної господарської операції, при здійсненні якої позивач порушив норми ПК України, не вказано первинні документи, на підставі яких відповідач дійшов висновку про такі порушення, та які містили б інформацію про завищення або заниження витрат, безпосередньо пов`язаних з отриманням доходів за 2020-2023 роки, що у свою чергу, призвело до заниження чистого оподатковуваного доходу на відповідну суму.
Фактично обрахунки здійснені простим математичним способом виходячи з даних щодо залишків та відомостей з ЄРПН, втім застосований контролюючим органом метод не узгоджується з жодною нормою податкового законодавства. 
Також суд першої інстанції правильно зауважив стосовно використання контролюючим органом відомостей про суми придбаних ТМЦ, реалізованих або використаних у виробництві продукції з поданих позивачем декларацій за 2020, 2021, 2022 та 2023 роки, що податкова декларація про майновий стан і доходи є податковою звітністю, яка узагальнює інформацію з регістрів податкового обліку, а тому не містить інформації про зміст господарських операцій, а відтак, не може бути самостійною підставою для висновків про завищення або заниження витрат, безпосередньо пов`язаних з отриманням доходів.
Це стосується і Переліків товарно-матеріальних цінностей, придбаних за 2020-2023 роки позивачем, які враховані відповідачем при проведенні перевірки, оскільки з їх змісту вбачається, що вони відображають відомості з Єдиного реєстру податкових накладних суб`єкта господарювання за відповідні роки, але не містять інформації про факт оплати придбаних товарно-матеріальних цінностей, посилання на первинні документи, на підставі яких вчинені відповідні записи.
Відповідно до п. 3-5 Порядку оформлення результатів документальних перевірок дотримання законодавства України з питань податкового, валютного та іншого законодавства платниками податків, затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 727 від 20.08.2015, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України від 26.10.2015 за № 1300/27745, акт документальної перевірки має містити систематизований виклад виявлених під час перевірки фактів порушень норм податкового, валютного законодавства, законодавства з єдиного внеску та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи (далі - податкове, валютне та інше законодавство, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи).
В акті документальної перевірки викладаються всі суттєві обставини фінансово-господарської діяльності платника податків, які стосуються фактів виявлених порушень податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.
Факти виявлених порушень податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, викладаються в акті документальної перевірки чітко, об`єктивно та повною мірою з посиланням на первинні документи, регістри податкового та бухгалтерського обліку, фінансової та іншої звітності, інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків, зборів, платежів, ведення/складання яких передбачено законодавством, або отримані від інших суб`єктів господарювання, органів державної влади, у тому числі іноземних держав, правоохоронних органів, а також податкову інформацію, що підтверджує наявність зазначених фактів.
Обов`язково наводиться в акті документальної перевірки інформація щодо фактів та обставин, які підтверджують та доводять наявність вини платника податків (з детальним їх описом; дослідженням, яке доводить, що платник податків мав можливість для дотримання правил та норм, встановлених Податковим кодексом, проте не вжив достатніх заходів для їх дотримання; документами та інформацією, яка підтверджує наявність вини платника податків), а також інформація щодо пом`якшуючих обставин або обставин, що звільняють від фінансової відповідальності платника податків.
Виходячи з наведеного, суд апеляційної інстанції вважає правильним висновок суду першої інстанції, що податковим органом не доведено обґрунтованість висновків про завищення позивачем витрат (вартість придбаних товарно-матеріальних цінностей реалізованих або використаних у виробництві продукції) на загальну суму 2606789,69 грн, в т.ч. за 2020 рік у сумі 1126435,12 грн та за 2023 рік у сумі 1480354,57 грн та заниження витрат за рахунок вартості реалізованих товарно-матеріальних цінностей на загальну суму 3294587,88 грн, у т.ч. за 2021 рік у сумі 834899,03 грн та за 2022 рік у сумі 2459688,85 грн, що стало підставою для винесення податкового повідомлення-рішення від 06.08.2024 №0000/11851/24-04, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на доходи фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності у розмірі – 387670,47 грн, у тому числі 270364,93 грн за податковими зобов`язаннями та 117305,54 грн за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами).
Щодо військового збору, то відповідно п.п.1.1-1.6 п.16-1 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України (в редакції на момент виникнення спірних відносин) тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір.
Платниками збору є особи, визначені пунктом 162.1 статті 162 цього Кодексу.
Об`єктом оподаткування збором є доходи, визначені статтею 163 цього Кодексу: загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід; доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання); іноземні доходи - доходи (прибуток), отримані з джерел за межами України.
Ставка збору становить 1,5 відсотка від об`єкта оподаткування, визначеного підпунктом 1.2 цього пункту.
Нарахування, утримання та сплата (перерахування) збору до бюджету здійснюються у порядку, встановленому статтею 168 цього Кодексу, за ставкою, визначеною підпунктом 1.3 цього пункту.
Таким чином, приймаючи до уваги, що розмір військового збору для фізичної особи-підприємця прямо залежить від суми його оподатковуваного доходу, а за встановлених вище обставин суд першої інстанції дійшов правильного висновку про безпідставність висновків відповідача про заниження позивачем чистого оподатковуваного доходу, відповідно, безпідставним є донарахування відповідачем військового збору на загальну суму 32305,87 грн податковим повідомленням-рішенням № 0000/11852/24-04 від 06.08.2024. 
Стосовно податкового повідомлення-рішення №0000/11855/24-04 від 06.08.2024, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість у розмірі 823642,50 грн, суд апеляційної інстанції з`ясував, що висновки контролюючого органу про порушення позивачем вимог п. 198.5 ст. 198 ПК України ґрунтуються на тому, що перевіркою встановлено відсутність товарно-матеріальних цінностей, які були придбані з ПДВ, за формулою (залишки на початок періоду + придбано згідно з ЄРПН (з ПДВ) – вартість придбаних та реалізованих ТМЦ згідно поданої декларації). 
Відповідно до акту перевірки контролюючим органом виявлено нестачу товарно-матеріальних цінностей на загальну суму 3294587,88 грн., в т.ч. станом на 31.12.2021 на загальну суму 834899,03 грн., станом на 31.12.2022 на загальну суму 2459688,85 грн., які використані в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку.
Відповідно до пункту 198.5 статті 198 ПК України платник податку зобов`язаний нарахувати податкові зобов`язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних в терміни, встановлені цим Кодексом для такої реєстрації, зведену податкову накладну за товарами/послугами, необоротними активами придбаними/виготовленими з податком на додану вартість (для товарів/послуг, необоротних активів, придбаних або виготовлених до 1 липня 2015 року, - у разі якщо під час такого придбання або виготовлення суми податку були включені до складу податкового кредиту), у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи призначаються для їх використання або починають використовуватися:
а) в операціях, що не є об`єктом оподаткування відповідно до статті 196 цього Кодексу (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 196.1.7 пункту 196.1 статті 196 цього Кодексу) або місце постачання яких розташоване за межами митної території України;
б) в операціях, звільнених від оподаткування відповідно до статті 197, підрозділу 2 розділу XX цього Кодексу, міжнародних договорів (угод) (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 197.1.28 пункту 197.1 статті 197 цього Кодексу та операцій, передбачених пунктом 197.11 статті 197 цього Кодексу);
в) в операціях, що здійснюються платником податку в межах балансу платника податку, у тому числі передача для невиробничого використання, переведення виробничих необоротних активів до складу невиробничих необоротних активів;
г) в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку (крім випадків, передбачених пунктом 189.9 статті 189 цього Кодексу).
У разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи в подальшому починають використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності, у тому числі переведення невиробничих необоротних активів до складу виробничих необоротних активів, платник податку може зменшити суму податкових зобов`язань, що були нараховані відповідно до цього пункту, на підставі розрахунку коригування до податкової накладної, зазначеної в абзаці першому цього пункту, зареєстрованого в Єдиному реєстрі податкових накладних.
З метою застосування цього пункту податкові зобов`язання визначаються по товарах/послугах, необоротних активах:
придбаних для використання в неоподатковуваних операціях - на дату їх придбання;
придбаних для використання в оподатковуваних операціях, які починають використовуватися в неоподатковуваних операціях, - на дату початку їх фактичного використання, визначену в первинних документах, складених відповідно до Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні".
У разі якщо на момент перевірки платника податку контролюючим органом в акті вибіркової (часткової) інвентаризації, проведеної платником податку на вимогу такого органу, виявлено нестачу придбаних таким платником товарів (крім випадку, якщо така нестача обумовлена знищенням внаслідок дії обставин непереборної сили, що підтверджується відповідно до законодавства), для цілей розділу V цього Кодексу такі товари вважаються використаними платником податку в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку.
Відповідно до підпункту 20.1.9 пункту 20.1 статті 20 ПК України контролюючі органи, визначені підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, мають право вимагати під час проведення перевірок від платників податків, що перевіряються, проведення інвентаризації основних засобів, товарно-матеріальних цінностей, коштів, зняття залишків товарно-матеріальних цінностей, готівки з використанням інформації та документів щодо результатів такої інвентаризації за наслідками таких перевірок або під час наступних заходів податкового контролю.
Отже, вимога щодо проведення інвентаризації поширюється на усіх платників податків, в тому числі і фізичних осіб-підприємців. При цьому, проведення інвентаризації має здійснюватися саме платником, а контролюючий орган може лише вимагати її проведення. Водночас, нестача придбаних товарів має бути виявлена в результаті інвентаризації, яка здійснена під час проведення перевірки, в межах якої вона була призначена (ініційована).
Проведення платником податку на вимогу контролюючого органу під час проведення податкової перевірки інвентаризації товарів є єдиним встановленим законом засобом доказування нестачі чи наявності товарів у платника податку і, відповідно, використання чи невикористання платником податку таких товарів в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку.
Наявні у справі докази свідчать, що в спірному випадку позивачем на вимогу податкового інспектора під час проведення перевірки проведена інвентаризації товарно-матеріальних цінностей станом на 17.06.2024. Результати інвентаризації листом б/н від 24.06.2024 разом з інвентаризаційним описом направлені податковому інспектору, однак, матеріали такої інвентаризації при визначенні сум залишків ТМЦ посадовими особами відповідача під час перевірки використані не були.
В той же час, за змістом акту перевірки згідно первинних документів та отриманої інформації від платника щодо залишків товарно-матеріальних цінностей здійснено розрахунок залишків ТМЦ, на підставі наданих первинних бухгалтерських документів, видаткових накладних та даних ЄРПН, і таким чином виявлено нестачу товарно-матеріальних цінностей на вказану вище суму.
За таких обставин суд апеляційної інстанції погоджується з судом першої інстанції, що відповідач всупереч вимог ПК України, не в порядок та не в спосіб, передбачений законом, дійшов висновку про невикористання позивачем ТМЦ в своїй господарській діяльності, без використання результатів інвентаризації, що є єдиним встановленим законом засобом доказування нестачі чи наявності товарів у платника податку і, відповідно, використання чи невикористання платником податку таких товарів в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку.
Суд апеляційної інстанції вважає прийнятним врахування судом першої інстанції висновків в постанові Верховного Суду від 06.02.2020 у справі 807/1556/17, що проведення платником податку на вимогу контролюючого органу під час проведення податкової перевірки інвентаризації товарів є єдиним встановленим законом засобом доказування нестачі чи наявності товарів у платника податку і, відповідно, використання чи невикористання платником податку таких товарів в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку. Також Суд зазначив, що за своєю суттю, інвентаризація - це перевірка фактичної наявності майна і співставлення даних інвентаризації з бухгалтерським обліком. Нестачу товару можна виявити, коли відомі дані про залишки товару на початок інвентаризації та їх рух (вибуття, надходження) за звітний період. При цьому відомості щодо даних залишку товарів на початок інвентаризації мають встановлюватись на підставі первинної документації та відомостей Книги обліку доходів і витрат. Відсутність інформації у відомостях інвентаризації про залишки запасів на початок звітної дати та вибуття (реалізації) запасів за визначений період взагалі виключає можливість вирахування нестачі (залишків) товару та підстави стверджувати про наявність нестачі товару.
Таким чином, проведений контролюючим органом розрахунок залишків, наведений в акті перевірки, фактично є припущенням контролюючого органу та не узгоджується із положеннями підпункту 20.1.9 пункту 20.1 статті 20 ПК України та вказаними вище висновками Верховного Суду.
Суд першої інстанції також надав належну оцінку діям контролюючого органу щодо направлення позивачу 05.07.2024 (в останній день перевірки) запиту про надання інформації та пояснень №1384/12/11-28-24-04-02 щодо відсутності ТМЦ, які були придбані з ПДВ за 2021 та 2022 роки. 
Оскільки відповідно до ст. 85 ПК України відповідний запит на отримання копій документів повинен бути поданий посадовою (службовою) особою контролюючого органу не пізніше ніж за п`ять робочих днів до дати закінчення перевірки, направлення позивачу запиту в останній день перевірки суперечить вищезазначеним вимогам статті 85 ПК України і позбавило позивача надати необхідні документи під час проведення перевірки.
Стосовно питання правомірності прийняття відповідачем податкового повідомлення-рішення №0000/11853/24-04 від 06.08.2024 судом з`ясовано, що в перевірки зафіксовано порушення позивачем пп. «б» п. 176.2 статті 176 ПК України, що полягає у недотриманні встановленого порядку заповнення податкового розрахунку, достовірності, повноти відображення в ньому відповідних відомостей в частині не відображення виплачених сум поворотної фінансової допомоги фізичним особам (ознака доходу 153) у 1 кварталі 2019 року, 2 кварталі 2019 року, 3 кварталі 2019 року, 1 кварталі 2020 року, 3 кварталі 2021 року, 1 кварталі 2022 року, 2 кварталі 2022 року, чим порушено 
Відповідно до статті 14.1.257 ПК України поворотна фінансова допомога - сума коштів, що надійшла платнику податків у користування за договором, який не передбачає нарахування процентів або надання інших видів компенсацій у вигляді плати за користування такими коштами, та є обов`язковою до повернення.
Положеннями підпункту 165.1.31 пункту 165.1 статті 165 ПК України встановлено, що до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку не включаються такі доходи: основна сума поворотної фінансової допомоги, наданої платником податку іншим особам, яка повертається йому, основна сума поворотної фінансової допомоги, що отримується платником податку.
Особи, які відповідно до цього Кодексу мають статус податкових агентів, та платники єдиного внеску зобов`язані подавати у строки, встановлені цим Кодексом для податкового місяця, податковий розрахунок сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, а також сум нарахованого єдиного внеску, до контролюючого органу за основним місцем обліку. Такий розрахунок подається лише у разі нарахування сум зазначених доходів платнику податку - фізичній особі податковим агентом, платником єдиного внеску протягом звітного періоду. Запровадження інших форм звітності із зазначених питань не допускається (п.п. «б» п. 176.2 ст. 176 ПК України).
Згідно з Довідником ознак доходів фізичних осіб до Порядку заповнення та подання податковими агентами Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, а також сум нарахованого єдиного внеску, затверджений наказом Міністерства фінансів України від 13.01.2015 №4, основна сума поворотної фінансової допомоги, наданої платником податку іншим особам, яка повертається йому відображається у формі № 1ДФ під ознакою доходу « 153».
У розділі 3 Порядку заповнення та подання податковими агентами Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, а також сум нарахованого єдиного внеску визначено:
У графі 3а «Сума нарахованого доходу» відображається (за звітний період місяць) дохід, який нарахований фізичній особі відповідно до ознаки доходу, наведеній у розділі 1 "Довідник ознак доходів фізичних осіб" (додаток 2 до Порядку);
У графі 3 «Сума виплаченого доходу» відображається сума фактично виплаченого доходу платнику податку податковим агентом;
У графі 4а «Сума нарахованого податку» відображається сума податку, нарахованого та утриманого з доходу, нарахованого платнику податку згідно із законодавством за звітний період;
У графі 4 «Сума перерахованого податку» відображається фактична сума перерахованого податку до бюджету у звітному періоді.
Отже, при виплаті доходу на користь фізичної особи у вигляді поворотної фінансової допомоги за ознакою доходу « 153» в податковому розрахунку за формою 1ДФ відображається сума нарахованого доходу у графі 3а та сума виплаченого доходу - у графі 3. У графі 4а «Сума нарахованого податку» та у графі 4 - «Сума перерахованого податку» - проставляються нулі.
В спірному випадку, як правильно встановлено судом першої інстанції, акт перевірки не містить викладення фактів та обставин виявлених порушень. Зокрема, не вказано, які саме суми поворотної фінансової допомоги мали бути відображені в податковому розрахунку за формою 1ДФ у вказаних періодах, по яких договорах, стосовно яких фізичних осіб, яким чином отримана така інформація перевіряючими, чи призвело таке порушення до зменшення та/або збільшення податкових зобов`язань платника податку. 
За таких обставин суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що відповідачем не доведено складу податкового правопорушення, передбаченого пп. «б» п. 176.2 ст. 176 ПК України, а тому податкове повідомлення-рішення № 0000/11853/24-04 від 06.08.2024, яким до позивача застосовано штрафну санкцію на підставі ст.119 ПК України, є протиправним та підлягає скасуванню.
Підсумовуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції під час розгляду даної справи повно дослідив обставини, які мають значення для справи, ухвалив законне та обґрунтоване рішення в його оскаржуваній частині про задоволення позовних вимог.
Передбачені ст.317 КАС України підстави для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення відсутні. 
Керуючись ст.ст. 310, 315, 316, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд –
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.
Передбачені ст. 317 КАС України підстави для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення відсутні.
Керуючись ст.ст. 311, 315, 316, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд –
УХВАЛИВ
Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Кіровоградській області залишити без задоволення.
Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 03 квітня 2025 року у справі №340/5619/24 - залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати ухвалення, може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках та строки, встановлені ст.ст.328,329 КАС України. 

Головуючий - суддя І.Ю. Добродняк 

суддя Я.В. Семененко 

суддя А.В. Суховаров