ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2026 р. 	Справа № 538/1751/25	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Перцової Т.С.,
Суддів: Макаренко Я.М. , Жигилія С.П. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Лохвицького районного суду Полтавської області від 20.10.2025, головуючий суддя І інстанції: Кунець М.Г., м. Лохвиця, повний текст складено 20.10.25 по справі № 538/1751/25
за позовом ОСОБА_1 
до  ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2   
про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ

15.09.2025 ОСОБА_1 (далі за текстом – ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Лохвицького районного суду Полтавської області з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі за текстом – ІНФОРМАЦІЯ_3 , перший відповідач), ІНФОРМАЦІЯ_2 (далі – ІНФОРМАЦІЯ_4 ), у якому просив суд:
- скасувати постанову № 1477 ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 по справі про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення від 25.08.2025 щодо ОСОБА_1 ;
- справу про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ознаками адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 210-1 КУпАП закрити;
- стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_2 судові витрати у справі у розмірі сплаченого позивачем судового збору.
В обґрунтування позову зазначив про протиправність спірної постанови від 25.08.2025 № 1477 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17000 грн за адміністративне правопорушення, передбачене частиною 3 статті 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі за текстом – КУпАП), як такої, що винесена за його відсутності, з порушенням установленого порядку накладення адміністративних стягнень, при неповному та необ`єктивному розгляді справи про адміністративне правопорушення та за відсутності належних та допустимих доказів, які б підтверджували факт неправомірності дій позивача, що свідчить про наявність підстав для визнання такої постанови протиправною та її скасування.
До позовної заяви додав заяву про поновлення пропущеного строку звернення до суду, в обґрунтування якої зазначив, що про винесення спірної постанови позивачу стало відомо лише 06.09.2025 у день її отримання засобами поштового зв`язку. З огляду на те, що позовну заяву подано до суду у десятиденний строк від моменту отримання копії постанови вважав наявними підстави для поновлення строку звернення до суду з цим позовом.
Ухвалою Лохвицького районного суду Полтавської області від 19.05.2025 по справі № 538/1751/25, зокрема, заяву ОСОБА_1 про поновлення пропущеного строку звернення до суду - задоволено.
Визнано причини пропуску строку на оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення поважними та поновлено процесуальний строк.
Позовну заяву ОСОБА_1 , інтереси якого представляє, адвокат Бондарець Денис Іванович до ІНФОРМАЦІЯ_1 та ІНФОРМАЦІЯ_2 про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі.
Ухвалою Лохвицького районного суду Полтавської області від 06.10.2025 по справі № 538/1751/25 визнано неповажними причини пропуску строку звернення ОСОБА_1 до суду, зазначені у заяві від 15 вересня 2025 року про поновлення строків для звернення до суду.
Позовну заяву ОСОБА_1 , інтереси якого представляє адвокат Бондарець Денис Іванович, до ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення - залишено без руху.
Повідомлено, що протягом п`яти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху позивачу необхідно усунути недоліки позовної заяви у спосіб, визначений відповідною ухвалою, та роз`яснено, що в іншому випадку позов буде залишений без розгляду.
На виконання вимог вищезазначеної ухвали суду першої інстанції, позивач подав до Лохвицького районного суду Полтавської області заяву про поновлення пропущеного строку звернення до суду, в якій просив визнати поважними причини пропуску ОСОБА_1 строку звернення до суду та поновити його.
В обґрунтування заяви наполягав, що про порушення своїх прав позивач дізнався саме 06.09.2025 після отримання спірної постанови та ознайомлення з її змістом, після чого, вжив усіх необхідних заходів для оскарження даної постанови у десятиденний строк з моменту її отримання, тобто у період з 06.09.2025 по 16.09.2025, зокрема, 09.09.2025 уклав договір про надання правничої допомоги з адвокатом та 15.09.2025, тобто на 9 день після отримання постанови про притягнення до адміністративної відповідальності звернувся до суду з цим позовом за захистом своїх прав.
Ухвалою Лохвицького районного суду Полтавської області від 20.10.2025 по справі № 538/1751/25 позовну заяву ОСОБА_1 , інтереси якого представляє адвокат Бондарець Денис Іванович, до ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення - залишено без розгляду.
Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просив суд апеляційної інстанції скасувати ухвалу Лохвицького районного суду Полтавської області від 20.10.2025 у справі № 538/1751/25 та направити справу до Лохвицького районного суду Полтавської області для продовження розгляду.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначив, що судом першої інстанції не враховано сталу та послідовну позицію Верховного Суду щодо застосування процесуальних строків у справах про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, відповідно до якої, під час вирішення питання про пропуск строку звернення до суду з позовом про оскарження постанови про адміністративне правопорушення, підлягає з`ясуванню дата її отримання, тобто, день коли особа дізналась про порушення своїх прав.
Разом з цим, судом першої інстанції залишено поза увагою як обставини того, що спірна постанова була направлена першим відповідачем з порушенням строку, встановленого статтею 285 КУпАП (на 7 день після винесення), так і факт отримання спірної позивачем лише 06.09.2025 засобами поштового зв`язку, що призвело до обмеження гарантованого ОСОБА_1 права доступу до правосуддя.
В іншій частині, зміст апеляційної скарги аналогічний змісту заяви про поновлення строку звернення до суду з позовом.
Відповідач правом подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.
Відповідно до частини 2 статті 312 Кодексу адміністративного судочинства України (далі за текстом – КАС України) апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції, зазначені в пунктах 3, 6, 7, 11, 14, 26 частини першої статті 294 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження).
Згідно з частиною 4 статті 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах апеляційної скарги ухвалу суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.
Судом першої інстанції встановлено, що у заяві про поновлення строку звернення до суду, яка надійшла від представника позивача, на виконання вимог ухвали суду від 06 жовтня 2025 року про залишення позовної заяви без руху, останній вказує на те, що позивачу було відомо про час та місце розгляду протоколу, саме 25 серпня 2025 року.
Однак, зважаючи на характер його роботи - вахтовий метод, позивач працював упродовж 22-27 серпня 2025 року, у зв`язку з чим не зміг бути присутнім під час розгляду відносно нього відповідного протоколу відповідачем.
Тому, позивачу не було відомо про результати розгляду протоколу, тобто він не був обізнаний про суть постанови, чи притягнуто останнього до адміністративної відповідальності або навпаки закрито провадження у справі.
Про результати розгляду протоколу позивач довідався лише 06 вересня 2025 року, отримавши лист відповідача за № 0830200125625.
Копія постанови у справі була направлена позивачу поштою лише 01 вересня 2025 року - на сьомий день після її винесення та отримана ним 06 вересня 2025 року, а 15 вересня 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду з відповідним позовом, тобто, в межах десятиденного терміну для її оскарження. У зв`язку з чим, вважає, що наведені вище причини пропущення строку на звернення позивача до суду є поважними.
Залишаючи позовну заяву без розгляду, суд першої інстанції виходив з недоведеності позивачем поважності причин пропуску строку на звернення до суду з цим позовом, оскільки як вбачається з матеріалів адміністративної справи та доданих до неї матеріалів відео фіксації, ОСОБА_1 13 серпня 2025 року був присутнім при складанні відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене частиною 3 статті 210-1 КУпАП, та ознайомлений зі змістом протоколу, правами, передбаченими статтею 63 Конституції України та статтею 268 КУпАП, неодноразово повідомлявся під час ознайомлення з протоколом, шляхом усного інформування уповноваженим представником відповідача, про місце, дату та час розгляду вказаної справи про адміністративне правопорушення, однак клопотань про відкладення розгляду вказаної справи з причини неможливості з`явитися на визначену дату та час для розгляду зазначеного протоколу відносно нього не надавав.
На переконання суду першої інстанції, позивачу достеменно було відомо про дату, час та місце розгляду відносно нього протоколу № 1477 у справі про адміністративне правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 210-1 КУпАП, а саме 25 серпня 2025 року, а тому, перебіг строку для оскарження вказаної постанови розпочався з 26 серпня 2025 року та закінчився 04 вересня 2025 року включно, однак, позивачем позов подано до суду лише 15 вересня 2025 року, після спливу строків, визначених частиною другою статті 286 КАС України для оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, а також виходячи з меж апеляційного перегляду справи, визначених статтею 308 КАС України, колегія суддів зазначає наступне.
Частиною першою статті 5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду за захистом, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.
Згідно з частинами першою, другою статті 171 КАС України, суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи:
1) подана позовна заява особою, яка має адміністративну процесуальну дієздатність;
2) має представник належні повноваження (якщо позовну заяву подано представником);
3) відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу;
4) належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності;
5) позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними);
6) немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.
Суддя відкриває провадження в адміністративній справі на підставі позовної заяви, якщо відсутні підстави для залишення позовної заяви без руху, її повернення чи відмови у відкритті провадження у справі.
За визначенням, наведеним у частині 6 статті 161 КАС України, у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.
На виконання частини 1 статті 169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями160,161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.
Відповідно до частин 1, 2, 3 статті 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.
Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.
Якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.
На виконання положень частин 1 та 2 статті 122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Згідно з частиною 3 статті 122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Для вирішення питання про правильність застосування судом першої інстанції строку звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів особи необхідно з`ясувати, яким саме рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені права цієї особи, коли розпочався перебіг цього строку.
Так, предметом спору до даній справі є постанова ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_5 № 1477 від 25 серпня 2025 року у справі про адміністративне правопорушення, передбачене частиною 3 статті 210-1 КУпАП України, якою на позивача накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу сумою 17000 грн.
Особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності визначені статтею 286 КАС України.
Частиною другою статті 286 КАС України передбачено, що позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) у справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).
Отже, чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.
Строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. При цьому перебіг такого строку починається з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
За загальним правилом перебіг строку на звернення до адміністративного суду починається від дня виникнення права на адміністративний позов, тобто, коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.
Поняття "особа повинна" слід тлумачити як неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися, а не обов`язок особи дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав, якщо особа знала про обставини прийняття рішення чи вчинення дій, і не було перешкод для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені.
Так, стаття 210-1 КУпАП встановлює відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.
Частиною 1 статті 210-1 КУпАП визначено, що порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію - тягне за собою накладення штрафу на громадян від трьохсот до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Відповідно до частини 3 статті 210-1 КУпАП, вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період - тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від двох тисяч до трьох тисяч п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Приписами статті 285 КУпАП, яка регулює оголошення постанови по справі про адміністративне правопорушення і вручення її копії передбачено, що постанова оголошується негайно після закінчення розгляду справи. Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено.
Копія постанови в той же строк вручається або висилається потерпілому на його прохання.
Копія постанови вручається під розписку. У разі якщо копія постанови висилається, про це робиться відповідна відмітка у справі.
“Інструкцією зі складання територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки протоколів та оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення”, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 01.01.2024 № 3 (далі - Інструкція № 3) визначено процедуру складання територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки протоколів та оформлення матеріалів про такі адміністративні правопорушення: порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, зіпсуття військово-облікових документів чи втрата їх з необережності (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).
Відповідно до абзаців 1, 2 пункту 10 Інструкції № 3 особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, повідомляється про дату, місце і час розгляду справи не пізніше ніж за три доби до дня розгляду справи.
Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, повідомляється про місце і час розгляду справи при підписанні протоколу (у разі його складення) або окремим повідомленням про розгляд справи (додаток 8), яке вручається особі особисто під підпис або надсилається (в тому числі централізовано) засобами поштового зв`язку рекомендованим поштовим відправленням з описом вкладення та повідомленням про вручення на адресу місця проживання (перебування), зазначену особою під час уточнення облікових (персональних) даних, або на адресу задекларованого/зареєстрованого місця проживання.
Відповідно до пункту 14 Інструкції № 3, постанова відповідно до статті 285 КУпАП оголошується негайно після закінчення розгляду адміністративної справи.
Копія постанови протягом трьох днів вручається або надсилається особі, щодо якої цю постанову винесено. Копія постанови вручається особі, притягнутій до адміністративної відповідальності, особисто під підпис. У постанові зазначається дата її вручення і ставиться підпис правопорушника. У разі якщо копія постанови надсилається поштою, про це робиться відповідна відмітка у справі, до якої долучається повідомлення про вручення поштового відправлення.
Аналіз викладених норм дає підстави для висновку, що у разі коли постанова по справі про адміністративне правопорушення прийнята за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та у разі її невручення правопорушнику під розписку, така постанова має бути направлена особі поштою з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.
Як вбачається зі змісту наявної в матеріалах справи копії постанови та не заперечується позивачем, ОСОБА_1 не був присутнім на розгляді справи про адміністративне правопорушення, який відбувся о 16:00 год 25.08.2025, у зв`язку з чим постанова № 1477 від 25.08.2025 винесена за його відсутності, що підтверджується також і відсутністю підпису ОСОБА_1 у відповідній графі постанови та не заперечується учасниками справи.
У зв`язку з неявкою 25.08.2025 ОСОБА_1 на розгляд справи про адміністративне правопорушення, на виконання вимог пункту 14 Інструкції № 3 та статті 285 КУпАП, ІНФОРМАЦІЯ_3 01.09.2025 було направлено позивачу копію спірної постанови засобами поштового зв`язку рекомендованим листом № 0830200125625, яке відповідно до відомостей з офіційного веб-сайту Укрпошти було вручено ОСОБА_1 06.09.2025.
Отже, враховуючи те, що спірна постанова була отримана позивачем 06.09.2025, на переконання колегії суддів, строк звернення до суду розпочав свій перебіг з 07.09.2025 та сплив 16.09.2025. Відтак висновок суду першої інстанції про те, що строк звернення до суду з цим позовом сплив 04.09.2025 є хибним.
З матеріалів справи колегією суддів встановлено, що відповідно до відмітки на нижній частині кожного аркуша позовної заяви, остання сформована в системі “Електронний суд” 15.09.2025, що свідчить про дотримання позивачем 10 денного строку звернення до суду з позовом про оскарження постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності з моменту її отримання.
Відповідно до частини другої статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а статтею 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Відповідно до правових висновків Європейського Суду з прав людини, право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (пункт 33 рішення у справі Перетяка та Шереметьєв проти України від 21 грудня 2010 року, заява № 45783/05). Норми, що регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (пункти 22 - 23 рішення у справі Мельник проти України від 28 березня 2006 року, заява № 23436/03).
Європейським судом з прав людини зазначено, що “надмірний формалізм” може суперечити вимозі забезпечення практичного та ефективного права на доступ до суду згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Це зазвичай відбувається у випадку особливо вузького тлумачення процесуальної норми, що перешкоджає розгляду скарг заявника по суті, із супутнім ризиком порушення його чи її права на ефективний судовий захист (рішення у справах “Zubac v. Croatia”, “Beles and Others v. the Czech Republic”, № 47273/99, пп. 50-51 та 69, та “Walchli v. France”, № 35787/03, п. 29).
При цьому, Європейський суд з прав людини провів лінію між формалізмом та надмірним формалізмом. Так, формалізм є явищем позитивним та необхідним, оскільки забезпечує чітке дотримання судами процесу. Надмірний ж формалізм заважає практичному та ефективному доступу до суду. Формалізм не є надмірним, якщо сприяє правовій визначеності та належному здійсненню правосуддя.
Як зазначила Велика Палата Верховного Суду у своєму рішенні від 05.12.2018 (справа № 11-989заі18), згідно з практикою Європейського суду з прав людини, реалізуючи положення Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, необхідно уникати занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише і фактичним, але і реальним. Надмірний формалізм при вирішені питання щодо прийняття позовної заяви або скарги - є порушенням права на справедливий судовий захист.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, залишаючи без розгляду позовну заяву ОСОБА_1 з підстав пропуску десятиденного строку на оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення, невірно встановив кінцеву дату звернення до суду 04.09.2025 замість 16.09.2025 та не надав належної оцінки аргументам позивача, допустивши надмірний формалізм, не з`ясувавши належним чином всі суттєві обставини у справі, що в свою чергу позбавило позивача права на звернення до суду.
Вищевикладене дозволяє дійти висновку, що у суду першої інстанції були відсутні передбачені частиною 3 статті 123 КАС України підстави для залишення без розгляду позовної заяви ОСОБА_1 у зв`язку з неповажністю причин пропуску строку звернення до суду.
Так, Європейський суд з прав людини у своїй практиці наголошує на тому, що право на розгляд справи означає право особи звернутися до суду та право на те, що його справа буде розглянута та вирішена судом. При цьому, особі має бути забезпечена можливість реалізувати вказані права без будь-яких перепон чи ускладнень. Здатність особи безперешкодно отримати судовий захист є змістом поняття доступу до правосуддя. Перешкоди у доступі до правосуддя можуть виникати як через особливості внутрішнього процесуального законодавства, так і через передбачені матеріальним правом обмеження. Для ЄСПЛ природа перешкод у реалізації права на доступ до суду не має принципового значення.
З тексту статті 6 Конвенції прямо випливає, що доступність правосуддя є невід`ємним елементом права на справедливий суд. У рішенні по справі "Голдер проти Великої Британії" від 21.02.1975р., ЄСПЛ дійшов до висновку, що сама конструкція ст. 6 Конвенції була би безглуздою та неефективною, якби вона не захищала право на те, що справа взагалі буде розглядатися. У рішенні по цій справі Суд закріпив правило, що ч. 1 ст. 6 Конвенції містить у собі й невід`ємне право особи на доступ до суду.
Таким чином, зміст права на захист полягає в тому, що кожен має право звернутися до суду, якщо його права чи свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод.
За приписами статті 320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.
Відповідно до частини 3 статті 312 КАС України, у випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про відмову у відкритті провадження у справі, про повернення позовної заяви, зупинення провадження у справі, закриття провадження у справі, про залишення позову без розгляду справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.
Підсумовуючи вищевикладене з урахуванням встановлених обставин у справі, колегія суддів вважає, що ухвала Лохвицького районного суду Полтавської області від 20.10.2025 по справі № 538/1751/25 прийнята при неповному з`ясуванні судом обставин, що мають значення для справи, неправильному застосуванні норм процесуального права, а тому відповідно до вимог частини 3 статті 312 КАС України підлягає скасуванню з направленням до суду першої інстанції для продовження розгляду зі стадії вирішення питання про відкриття провадження у справі.
Керуючись ч.4 ст.229, ч.4 ст.241, ст.ст.243, 250, 308, 310, 315, 320, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,- 

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.
Ухвалу Лохвицького районного суду Полтавської області від 20.10.2025 по справі № 538/1751/25 - скасувати.
Справу № 538/1751/25 за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення направити до Лохвицького районного суду полтавської області для продовження розгляду зі стадії відкриття провадження у справі.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя 		Т.С. Перцова 	
Судді	   	Я.М. Макаренко   С.П. Жигилій