СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22 січня 2026 року Справа № 480/8507/25
Сумський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Прилипчука О.А.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу №480/8507/25 
за позовом  ОСОБА_1 
до  Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області 
про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії,-
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області, в якій просить:
1. Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області, що проявилась у відмові зняти обмеження розміру пенсії ОСОБА_1 з 01.03.2022, 01.03.2023, 01.03.2024 та 01.03.2025 десятьма прожитковими мінімумами, встановленими для осіб, які втратили працездатність.
2. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області зняти обмеження розміру пенсії, здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 , починаючи з 01.03.2022, 01.03.2023, 01.03.2024 та 01.03.2025 без обмеження максимального її розміру та з урахуванням раніше виплачених сум пенсії. 
Позовні вимоги обгрунтовуються тим, що відповідачем протиправно після проведення перерахунку пенсії на виконання рішень Сумського окружного адміністративного суду від 25.07.2022 у справі № 480/2187/22 та від 08.04.2025 у справі № 480/2814/24 розмір пенсії було обмежено десятьма прожитковими мінімумами, встановленими для осіб, які втратили працездатність, а саме: з 01.03.2022, з 01.03.2023, з 01.03.2024 та з 01.03.2025.
Не погоджуючись з рішенням відповідача щодо обмеженням розміру пенсії та вважаючи їх протиправними, позивач звернувся до ГУ ПФУ в Сумській області із заявою від 09.07.2025 про скасування застосованих обмежень пенсії та про здійснення перерахунку і доплати пенсії без зазначеного обмеження та з урахуванням фактично проведених виплат.
Листом від 08.08.2025 № 1800-0202-8/31725, відповідач поінформував позивача про відмову скасувати застосовані обмеження пенсії, здійснити перерахунок і доплату пенсії без її обмеження максимальним розміром та з урахуванням фактично проведених виплат. Також позивачу було повідомлено, що при перерахунку його пенсії з 01.03.2022, 01.03.2023, 01.03.2024 та 01.03.2025 її обмежено максимальним розміром.
Не погодившись з відмовою, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Ухвалою суду від 06.11.2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд якої призначено в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.
Відповідачу копію ухвали про відкриття провадження у справі надіслано до електронного кабінету через систему "Електронний суд", документ доставлено до електронного кабінету 08.11.2025 (а.с. 29).
У встановлений судом строк відповідач відзив не надав.
12.11.2025 через систему "Електронний суд" позивачем подано заяву про зміну предмету позову (доповнення позовних вимог), в якій просить:
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області здійснити доплату ОСОБА_1 різниці пенсії між розміром, обчисленим без обмеження її максимального розміру, та фактично виплаченим розміром пенсії, що утворилася з 05.10.2021 (з дня призначення пенсії) по дату проведення перерахунку.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області подати звіт про виконання судового рішення.
Ухвалою суду від 13.11.2025 заяву ОСОБА_1 про зміну предмету позову (доповнення позовних вимог) прийнято до розгляду.
Дослідивши матеріали адміністративної справи та зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні відносини, суд виходить з наступних підстав та мотивів.
З матеріалів справи судом встановлено, що позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Сумській області та отримує пенсію за вислугу років, призначену відповідно до Закону України “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та, деяких інших осіб” (а.с.8).
Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 25.07.2022 по справі № 480/2187/22 адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Сумській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Сумській області, що виразилась у відмові направити до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області довідку про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 за 24 останні календарні місяці служби підряд перед звільненням з обов`язковим урахуванням індексації грошового забезпечення та зобов`язано Головне управління Національної поліції в Сумській області виготовити та направити до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області для перерахунку пенсії оновлену довідку про розмір грошового забезпечення і довідку про додаткові види грошового забезпечення, які ОСОБА_1 отримував протягом останніх 24 місяців підряд перед місяцем звільнення зі служби з обов`язковим урахуванням індексації грошового забезпечення. Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області, що виразилась у фактично неповному врахуванні при призначенні пенсії ОСОБА_1 з 05.10.2021р. даних зазначених в Довідці Головного управління Національної поліції в Сумській області від 01.10.2021р. №29/1363, зокрема неврахування Головним управлінням Пенсійного фонду України в Сумській області при призначенні пенсії загальної суми, з якої було сплачено єдиний соціальний внесок за період з жовтня 2019 року по вересень 2021р. - в розмірі 425749 грн. 15 коп., яка також відображена у формі ОК-5 "Індивідуальні відомості про застраховану особу", що вплинуло на розмір пенсії ОСОБА_1 починаючи з 05.10.2021р. та зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області здійснити перерахунок раніше призначеної ОСОБА_1 пенсії за вислугу років шляхом включення до складу грошового забезпечення, з якого обчислюється пенсія всіх видів основного та додаткових видів грошового забезпечення та премій, з яких було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, зазначених у Довідці ГУНП в Сумській області від 01.10.2022р. №29/1363, згідно грошового атестату та з урахуванням даних відображених у формі ОК-5 "Індивідуальні відомості про застраховану особу" в якій чітко визначено загальну суму з якої було сплачено єдиний соціальний внесок за період з жовтня 2019 року по вересень 2021р. та яка враховується при призначенні пенсії становить суму в розмірі - 425749 грн. 15 коп., яка фактично не була взята до уваги Головним управлінням Пенсійного фонду України в Сумській області при призначенні пенсії ОСОБА_1 , починаючи з 05.10.2021р. За наслідками перерахунку пенсії здійснити виплату ОСОБА_1 різниці перерахованої пенсії за період з 05.10.2021р. по дату проведення перерахунку (а.с. 4-7).
Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 08.04.2025 по справі № 480/2814/24 адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії задоволено. Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області, щодо відмови провести перерахунок та виплачувати ОСОБА_1 пенсію за вислугу років шляхом включення до складу грошового забезпечення, з якого обчислюється його пенсія, сум індексації грошового забезпечення та зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області здійснити перерахунок станом на 05.10.2021 раніше призначеної ОСОБА_1 пенсії за вислугу років шляхом включення до складу грошового забезпечення, з якого обчислюється пенсія, сум індексації грошового забезпечення, зазначених у довідці ГУНП в Сумській області № 29/1006 від 27.10.2022; виплачувати ОСОБА_1 пенсію за вислугу років у розмірі, обчисленому з грошового забезпечення з урахуванням сум індексації грошового забезпечення, зазначених у довідці ГУНП в Сумській області № 29/1006 від 27.10.2022; здійснити доплату ОСОБА_1 різниці пенсії між розміром, обчисленим з грошового забезпечення з урахуванням сум індексації грошового забезпечення, зазначених у довідці ГУНП в Сумській області № 29/1006 від 27.10.2022, та фактично виплаченим розміром пенсії, що утворилася з 05.10.2021 по дату проведення перерахунку (а.с. 8-9). 
ГУ ПФУ в Сумській області здійнено перерахунок пенсії ОСОБА_1 та відповідно до витягів з перерахунків його пенсії підсумок пенсії (з надбавками) становить (а.с. 13-15):
- з 01.03.2022 року - 21511,97, з урахуванням максимального розміру пенсії - 19340,00; 
- з 01.03.2023 року - 22084,72, з урахуванням максимального розміру пенсії - 20930,00; 
- з 01.03.2024 року - 23651,72, з урахуванням максимального розміру пенсії - 23610,00; 
- з 01.03.2025 року - 25151,72, з урахуванням максимального розміру пенсії - 23610,00; 
- з 01.06.2025 року - 25151,72, з урахуванням максимального розміру пенсії - 23610,00. 
Позивач звернувся до ГУ ПФУ в Сумській області із заявою щодо скасування обмеження пенсії з 01.03.2022, з 01.03.2023, з 01.03.2024 та з 01.03.2025 (а.с. 21). 
За результатами розгляду заяви позивача у листі № 1800-0202-8/31726 від 08.08.2025 ГУ ПФУ України в Сумській області, зазначено, що на виконання рішення Сумського окружного адміністративного суду від 08.04.2025 у справі № 480/2814/24, після набрання ним законної сили, головним управлінням проведено перерахунок пенсії з 05.10.2021, у межах покладених судом зобов`язань.
У випадках, коли зобов`язання, що покладені судовими рішеннями на органи Пенсійного фонду України, не визначають окремого порядку проведення перерахунку/виплати пенсії, перерахунок/виплата здійснюється з урахуванням вимог чинного законодавства.
Відповідно до частини 7 статті 43 Закону України “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб” від 09.04.1992 № 2262 – ХІІ (далі - Закон № 2262-XII), максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) становить десять прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.
Оскільки судовим рішенням не визначено окремого порядку його проведення, то перерахунок пенсії здійснено з урахуванням ч. 7 ст. 43 Закону № 2262-XII.
На виконання постанов Кабінету Міністрів України від 16.02.2022 № 118 “Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році”, від 24.02.2023 № 168 “Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році” та від 23.02.2024 № 185 “Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2024 році” головним управлінням проведено індексацію з 01.03.2022, з 01.03.2023 та з 01.03.2024.
Відповідно до Законів України “Про Державний бюджет України на 2021 рік”, “Про Державний бюджет України на 2022 рік” та “Про Державний бюджет України на 2024 рік” прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, з 01.12.2021 становив 1934,00 грн., відповідно, максимальний розмір пенсії - 19340,00 грн., з 01.12.2022 року - 2093,00 грн., відповідно, максимальний розмір пенсії - 20930,00 грн., з 01.01.2024 становить 2361,00 грн., відповідно максимальний розмір 23610,00 грн. 
За результатами проведення перерахунків пенсії з 01.03.2022, з 01.03.2023 та з 01.03.2024 її розмір перевищив максимальний, відповідно, застосовуються її обмеження.
До того ж, на виконання постанови Кабінету Міністрів України від 25.02.2025 № 209 “Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткові заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2025 році” головним управлінням з 01.03.2025 проведено індексацію пенсії заявника.
Відповідно до Законів України “Про Державний бюджет України на 2024 рік”, “Про Державний бюджет України на 2025 рік” прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, становить 2361,00 грн., відповідно, максимальний розмір 23610,00 грн.
Отже, заявнику проведено індексацію пенсії в межах її максимального розміру, як і передбачено чинним законодавством.
Враховуючи норми законодавства, після проведених перерахунків пенсії у загальному її розмірі 25151,72 грн. передбачено її індексацію, проте, згідно з ч. 7 ст. 43 Закону № 2262 – ХІ виплата здійснюється у максимальному її розмірі, що станом на дату надання відповіді становить 23610,00 грн.
Законом України “Про внесення змін до деяких законодавчих актів України” від 06.12.2016 року № 1774 - VIII, що набрав чинності 1 січня 2017 року, в частину 7 статті 43 Закону 2262 – ХІІ внесено зміни, згідно з якими тимчасово, у період з 1 січня 2017 року по 31 грудня 2017 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 грн.
З 01 січня 2018 року відповідно до частини 7 статті 43 Закону України “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб” максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) становить десять прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. 
Отже, вказані положення неконституційними не визнавались, відповідно, до розмірів пенсій, що перевищують максимальні розміри, застосовується їх обмеження.
Для проведення перерахунку пенсії, за умов, зазначених у зверненні, підстави відсутні (а.с. 17-18).
Вважаючи дії відповідача протиправними, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.
Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Спеціальним законом, який регулює правовідносини в сфері пенсійного забезпечення осіб, які перебували на військовій службі, є Закон України від 09.04.1992 №2262-ХІІ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (надалі - Закон №2262-ХІІ).
Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Закон України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09.04.1992 №2262-ХІІ визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом (далі - Закон № 2262- ХІІ).
Відповідно до ч. 5 ст. 43 Закону №2262-XIІ (в редакції, яка діяла з 01.01.2008 до 01.10.2011, враховуючи зміни, внесені згідно із Законом України від 28.12.2007 N107-VI) максимальний розмір пенсій, призначених відповідно до цього Закону (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткових пенсій, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною та інших доплат до пенсій, встановлених законодавством) не може перевищувати дванадцять мінімальних розмірів пенсії за віком, встановленої абзацом першим частини першої статті 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Водночас, рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 №10-рп/2008 вказана норма, доповнена Законом України від 28.12.2007 №107-VI визнана неконституційною.
Проте, з 01.10.2011 Законом України від 08.07.2011 №3668-VI (далі - Закон №3668-VI) частина 5 ст.43 була викладена в новій редакції: максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.
Згодом Законом України від 24.12.2015 №911-VIII дана норма була доповнена текстом наступного змісту (чинній з 1 січня 2016): тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень.
Згідно змін, внесених Законом України від 12.04.2016 №1080-VІІІ дана частина стала вважатись частиною 7.
Однак, Рішенням Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень другого речення частини сьомої статті 43, першого речення частини першої статті 54 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб від 20.12.2016 №7-рп/2016 у справі №1-38/2016 положення Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб від 9 квітня 1992 року N 2262-XII зі змінами, а саме: частини сьомої статті 43, згідно з якими максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність; тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень, визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними).
При цьому, у відповідності до п.2 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду України №7-рп/2016 від 20.12.2016, положення ч.7 ст.43 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", які визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.
Згідно ч. 2 ст. 152 Конституції України, закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.
Відповідні закони, інші правові акти або їх окремі положення, визнані за рішеннями Конституційного Суду України неконституційними, не підлягають застосуванню як такі, що втратили чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність (абз. 6 п. 4 Рішення Конституційного Суду України №15-рп/2000 від 14.12.2000 у справі № 1-31/2000 про порядок виконання рішень Конституційного Суду України).
Таким чином, з 20 грудня 2016 року відсутня частина 7 статті 43 в Законі №2262-XIІ.
Відповідно до Закону України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України від 6 грудня 2016 року №1774-VIII, який відповідно до Прикінцевих положень цього Закону, набрав чинності з 1 січня 2017 року, у частині сьомій статті 43 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" слова і цифри у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року замінено словами і цифрами по 31 грудня 2017 року. Однак, буквальне розуміння змін внесених Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 6 грудня 2016 року №1774-VIII з урахуванням рішення Конституційного Суду України № 7-рп/2016 від 20 грудня 2016 року дозволяє стверджувати, що у Законі України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб відсутня частина сьома статті 43, а внесені до неї зміни, що полягають у зміні слів і цифр є нереалізованими.
Отже, внесені Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 6 грудня 2016 року №1774 до частини сьомої зазначеної статті, яка визнана неконституційною і втратила чинність, зміни (щодо періоду, протягом якого діють обмеження пенсії), самі по собі не створюють підстав для такого обмеження.
Таким чином, з 20.12.2016 стаття 43 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" не передбачає положення про те, що максимальний розмір пенсії не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів.
Висновки суду узгоджуються з позицією Верховного Суду, викладеною в постановах від 16 жовтня 2018 року у справі № 522/16882/17 та від 31 січня 2019 року у справі №638/6363/17, від 12 березня 2019 року у справі №522/3049/17, від 15 квітня 2019 року у справі № 522/16973/17, від 08 серпня 2019 року у справі № 522/3271/17, від 10 жовтня 2019 року у справі № 522/22798/17, від 23 червня 2020 року у справі №686/24928/16-а, від 09.02.2021 №1640/2500/18, від 21 грудня 2021 року у справі №120/3552/21-а, від 02 серпня 2022 року у справі №240/1369/21.
Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Крім іншого, Велика Палата Верховного Суду від 06 листопада 2018 року у справі №812/292/18 зазначила, що норми законодавства, які допускають неоднозначне або множинне тлумачення, завжди трактуються на користь особи.
Верховний Суд, розглядаючи справу у подібних правовідносинах, у постанові від 02 серпня 2022 року у справі №240/1369/21, з посиланням на вказану постанову Великої Палати Верховного Суду, дійшов висновку, що у таких справах застосуванню підлягають норми Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 20 грудня 2016 року № 7-рп/2016, а не норми Закону України "Про заходи щодо законодавчого реформування пенсійної системи" від 08 липня 2011 року № 3668-VI. 
Враховуючи встановлені судом обставини у справі та досліджені докази, суд дійшов висновку, що дії відповідача щодо обмеження розміру пенсії під час проведення перерахунків пенсії позивача з 01.03.2022, з 01.03.2023, з 01.03.2024 та з 01.03.2025 не відповідають критеріям правомірності, визначених ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню в редакції зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області здійснити ОСОБА_1 з 01.03.2022, з 01.03.2023, з 01.03.2024 та з 01.03.2025 року виплату пенсії без обмеження десятьма прожитковими мінімумами встановленими для осіб, що втратили працездатність, з урахуванням раніше виплачених сум.
Щодо позовних вимог про зобов`язання ГУ ПФУ в Сумській області здійснити доплату ОСОБА_1 різниці пенсії між розміром, обчисленим без обмеження її максимального розміру, та фактично виплаченим розміром пенсії, що утворилася з 05.10.2021 по 28.02.2022, суд зазначає наступне.
Відповідно до ч.1 ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно ч.1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до ч.2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України вадміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Суд зазначає, що матеріали справи не містять доказів обмеження позивачу пенсії десятьма прожитковими мінімумами встановленими для осіб, що втратили працездатність в період з 05.10.2021 по 28.02.2022, атому позовні вимоги у наведеній частині позову є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.
Щодо зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області подати звіт про виконання судового рішення суд зазначає наступне. 
Частиною 1 статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд, який розглянув адміністративну справу як суд першої інстанції і ухвалив судове рішення, за письмовою заявою особи, на користь якої ухвалено судове рішення і яка не є суб`єктом владних повноважень, або за власною ініціативою може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.
Частинами 5, 6 статті 382 КАС України встановлено, що за письмовою заявою заявника суд під час ухвалення рішення суду може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене таке рішення, подати звіт про його виконання.
Перебіг строку для подання звіту починається з дня набрання законної сили рішенням суду.
Заява, передбачена абзацом першим цієї частини, може бути подана не пізніше завершення судових дебатів, а якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження - не пізніше тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.
Суд під час ухвалення рішення суду за власною ініціативою може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене таке рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання рішення суду, якщо суд допускає його негайне виконання.
Таким чином, вказаною статтею встановлено право, а не обов`язок суду, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, зобов`язати суб`єкта владних повноважень, проти якого ухвалено рішення, подати у встановлений судом строк звіт про його виконання. 
Проаналізувавши обставини справи, суд не вбачає достатніх підстав для встановлення судового контролю за виконанням судового рішення по вказаній адміністративній справі, оскільки судове рішення є обов`язковим до виконання, у тому числі, в примусовому порядку, а за невиконання рішення суду передбачена відповідальність.
Відповідно до норм Закону України “Про судовий збір” позивач звільнений від сплати судового збору, а тому питання щодо розподілу судових витрат у даній справі щодо судового збору не вирішується. 
Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -
В И Р І Ш И В:
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії – задовольнити частково.
Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області щодо обмеження з 01.03.2022, з 01.03.2023, з 01.03.2024 та з 01.03.2025 розміру пенсії ОСОБА_1 десятьма прожитковими мінімумами встановленими для осіб, що втратили працездатність.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області (вул. Степана Бандери, 43, м. Суми, 40009, код ЄДРПОУ 21108013) здійснити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) з 01.03.2022, з 01.03.2023, з 01.03.2024 та з 01.03.2025 року виплату пенсії без обмеження десятьма прожитковими мінімумами встановленими для осіб, що втратили працездатність, з урахуванням раніше виплачених сум.
У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.
У задоволенні клопотання про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області подати звіт про виконання судового рішення – відмовити. 
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня складення судового рішення.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. 

Суддя   О.А. Прилипчук