Справа № 211/13230/25
Провадження № 2/211/1912/26

РІШЕННЯ
іменем України

04 лютого 2026 року Довгинцівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:
головуючого судді – Ніколенко Д.М.,
за участю секретаря судового засідання – Медведєвої А.Д.,
позивача – ОСОБА_1 , представника позивача – ОСОБА_2 , представника відповідача – ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом  ОСОБА_1 , яка діє як законний представник малолітнього ОСОБА_4 , до ОСОБА_5 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої злочином, -
встановив:
ОСОБА_1 , як законний представник малолітнього ОСОБА_4 , звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_5 та просить стягнути з останньої на свою користь у рахунок відшкодування матеріальної шкоди, завданої злочином, 32 831,95 грн. та 30 000,00 грн. моральної шкоди, також просить вирішити питання щодо розподілу судових витрат, які складаються з витрат на правову допомогу в сумі 8 000,00 грн. В обґрунтування позову представник позивача зазначила, що  ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є сином ОСОБА_1 . Вироком Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02.09.2025 у справі №211/9705/25, провадження №1-кп/211/1848/25, ОСОБА_5 визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України, та призначено їй узгоджену сторонами міру покарання у вигляді штрафу у розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що в грошовому вираженні становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень. Так, судом при розгляді кримінальної справи встановлено, що 02.08.2025, приблизно о 20:00 год., ОСОБА_5 зайшла до магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 » за адресою: АДРЕСА_1 , в якому перебували малолітні ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою зробити зауваження малолітньому ОСОБА_4 , вважаючи, що декілька хвилин тому він кинув в приміщення магазину, де неофіційно працює ОСОБА_5 , за адресою: АДРЕСА_2 , іграшкову бомбу. В цей момент у ОСОБА_5 , яка перебувала в збудженому стані та бажала провчити малолітнього ОСОБА_4 , виник протиправний намір, спрямований на заподіяння малолітньому ОСОБА_4 удару, з метою завдання фізичного болю. Одразу після цього, ОСОБА_5 , перебуваючи за вищевказаним місцем, реалізуючи свій раптово виниклий протиправний намір, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, підійшла до малолітнього ОСОБА_4 та правою рукою здійснила удар в область верхньої частини грудної клітини, відштовхнувши малолітнього в сторону холодильних шаф, які знаходились у вищезазначеному магазині. Не зупиняючись на досягнутому, незважаючи на присутність інших осіб в приміщенні магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 » за адресою: АДРЕСА_1 , зокрема, іншої малолітньої особи, продовжуючи реалізовувати свій протиправний намір, діючи умисно, перебуваючи на відстані витягнутою руки від малолітнього ОСОБА_4 , ОСОБА_5 замахом долоні правої руки нанесла 1 (один) удар по лівій стороні обличчя малолітнього ОСОБА_4 , від якого у малолітнього ОСОБА_4 почервоніла шкіра, що завдало малолітньому потерпілому фізичного болю і не спричинило тілесних ушкоджень. Після цього, ОСОБА_5 , виконавши всі дії, які вважала необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, припинила свої протиправні дії та залишила місце вчинення кримінального правопорушення. Внаслідок умисних протиправних дій ОСОБА_5 , потерпілому малолітньому ОСОБА_4 заподіяно удар, який завдав фізичного болю і не спричинив тілесних ушкоджень. По кримінальному провадженню №12025046720000189 від 05.08.2025 між обвинуваченою ОСОБА_5 та прокурором Прокопчук О.О. 25.08.2025 була укладена угода про визнання винуватості. Відповідно до п. 2 угоди підозрювана ОСОБА_5 під час досудового розслідування повністю визнала свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення. В матеріалах справи №211/9705/25 міститься копія консультативного висновку спеціаліста лор-лікаря від 03.08.2025, відповідно до якого малолітньому ОСОБА_4 встановлено діагноз: посттравматична гостра невропатія. Разом з тим, 03.08.2025 ОСОБА_4  пройшов консультацію у лікаря-травматолога, відповідно до довідки якого видимих слідів немає, при пальпації помірний біль на лівій щоці та грудній клітці. Зі слів болить ліве вухо. Діагноз: забій лівої частини грудної клітини. За рекомендаціями лікарів, 05.08.2025 позивачем було придбано медикаменти на загальну суму 600,95 грн. Після побиття відповідачем малолітньої дитини, фізичний та психологічний стан останнього погіршився. Дитина пережила важкий емоційний стрес. Враховуючи, що відповідач мешкає та працює на сусідній вулиці, ОСОБА_4 почав з острахом виходити на вулицю та відвідувати магазин, який знаходиться поруч з домом, лише в супроводі батьків або друзів. У разі зустрічі схожої ззовні на відповідача жінки, дитина зазнає панічного страху та намагається як найшвидше повернутися додому. З початком навчального року ОСОБА_4 не пересувається самостійно до/з школи, адже боїться зазнати нового нападу від відповідача, у зв`язку з чим виходить з дому завжди в супроводі батьків або друзів. Крім того, больовий синдром після побиття не зник, дитина зазнавала постійного болю в лівій частині голови, лікування не допомагало, стан здоров`я погіршився, у зв`язку з чим позивач з сином були вимушені звернутися за медичною допомогою. Згідно консультативного висновку спеціаліста, дитячого невропатолога від 17.10.2025, ОСОБА_4 встановлено діагноз: 051.8 - ураження лицевого нерва; 044.3 - хронічний посттравматичний головний біль. Направлено на проходження ультразвукової ехоенцефалографії та реоенцефалографічне дослідження. 21.10.2025 ОСОБА_4 пройшов ультразвукову ехоенцефалографію, під час якої зареєстровано середньохвильова ЕЕГ з частотою альфа ритм 10 Гц, зниженою амплітудою. У пробі відкриті очі депресія альфа ритму виражена достатньо. У пробі гіпервентиляції помірно посилюються тета та дельта ритми, більше в скроневих відведеннях зліва. Ознаки дисфункції диенцефально-стовбурових структур. Також 21.10.2025 ОСОБА_4 пройшов реоенцефалографічне дослідження, за результатами якого дитині встановлено дистолічний тип РЕГ зі зниженням кровонаповнення в в/б басейні, помірне затруднения відтоку в в/б басейні. За вищезазначені діагностичні дослідження позивачем було сплачено кошти в розмірі 1 100,00 грн. Крім того, 22.10.2025 було придбано лікарські препарати на загальну суму 1 131,00 грн. Невропатологом призначено курс лікування на 1 місяць та подальше спостереження лікаря невропатолога. Отже, зазначеним вище умисним кримінальним правопорушенням ОСОБА_5 завдала як матеріальної шкоди в розмірі 2 831,95 грн., так і моральної шкоди, яка полягає в тому, що внаслідок побиття малолітній ОСОБА_4 зазнав фізичного болю, пережив важкий стрес, який негативно відобразився на його стані здоров`я та спричинив необхідність здійснювати вартісну діагностику та довготривале лікування. Крім того, дитина перебуває у постійній тривозі, боїться виходити на вулицю без супроводу знайомих йому осіб, боїться незнайомих жінок, схожих на відповідача, адже перебуває у постійному страху знову зазнати западу та фізичного болю. За таких умов сім`я позивача зазнала змін у повсякденному житті, зумовлених постійним перебуванням разом з сином, а також відвідуванням лікарень та діагностичних центрів. Порушились нормальні життєві зв`язки через неможливість продовження нормального (звичного) способу життя та необхідністю докладати додаткові зусилля для його відновлення. Моральну шкоду, завдану кримінальним правопорушенням, вчиненим відповідачем, позивач оцінює в 30 000,00 грн. Враховуючи, що вироком суду, який набрав законної сили, підтверджується вина ОСОБА_5 у настанні негативних наслідків щодо погіршення стану здоров`я ОСОБА_4 , вважаємо обґрунтованими позовні вимоги про стягнення моральної шкоди. Моральна шкода може полягати як у фізичному болю та стражданнях, так і у душевних переживаннях, які фізична особа зазнала у внаслідок протиправної поведінки відносно неї. При визначенні розміру моральної шкоди, враховується ступінь моральних страждань та переживань ОСОБА_4 , яких він зазнав у зв`язку із завданням йому удару, лікуванням внаслідок протиправних дій з боку ОСОБА_5 , фізичних та душевних страждань, остраху та зміни повсякденного способу життя, а тому, виходячи із засад розумності, справедливості та співмірності, позивач вважає, що розмір моральної шкоди, яка підлягає до відшкодування відповідачем становить 30 000,00 грн.
Ухвалою суду від 19.11.2025 прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити за правилами спрощеного позовного провадження.
22.12.2025 до суду представником відповідача адвокатом Губарем А.Л. скеровано до суду через систему «Електронний суд» відзив на позовну заяву, який отримано судом 23.12.2025 та з якого вбачається, що представник просить відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог в частині, що перевищує стягнення компенсації моральної шкоди, завданої малолітній особі вчиненим кримінальним правопорушенням, в сумі 5 000,00 грн., а також в частині стягнення витрат на правову допомогу адвоката.
У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 заявлені позовні вимоги підтримала в повному обсязі, з підстав викладених у позові, та просила суд їх задовольнити.
Представник позивача адвокат Мартинова Н.Ю. у судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримала в повному обсязі, з підстав викладених у позові, та просила суд їх задовольнити.
Представник відповідача адвокат Губар А.Л. у судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, лише в частині стягнення моральної шкоди в розмірі не більшому, ніж 5 000,00 грн., також просив відмовити у стягненні правничої допомоги.
Відповідач ОСОБА_5 у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена своєчасно та належним чином в порядку, встановленому статтею 128 ЦПК України.
Вислухавши позивача, представників позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази у їх сукупності, вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих сторонами доказів, суд дійшов такого висновку.
У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є сином ОСОБА_1 (а.с. 5 – копія свідоцтва про народження).
02.08.2025 приблизно о 20:00 год., ОСОБА_5 зайшла до магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 » за адресою: АДРЕСА_1 , в якому перебували малолітні ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою зробити зауваження малолітньому ОСОБА_4 , вважаючи, що декілька хвилин тому він кинув в приміщення магазину, де неофіційно працює ОСОБА_5 , за адресою: АДРЕСА_2 , іграшкову бомбу. В цей момент у ОСОБА_5 , яка перебувала в збудженому стані та бажала провчити малолітнього ОСОБА_4 , виник протиправний намір, спрямований на заподіяння малолітньому ОСОБА_4 удару, з метою завдання фізичного болю. Одразу після цього, ОСОБА_5 , перебуваючи за вищевказаним місцем, реалізуючи свій раптово виниклий протиправний намір, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, підійшла до малолітнього ОСОБА_4 та правою рукою здійснила удар в область верхньої частини грудної клітини, відштовхнувши малолітнього в сторону холодильних шаф, які знаходились у вищезазначеному магазині. Не зупиняючись на досягнутому, незважаючи на присутність інших осіб в приміщенні магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 » за адресою: АДРЕСА_1 , зокрема, іншої малолітньої особи, продовжуючи реалізовувати свій протиправний намір, діючи умисно, перебуваючи на відстані витягнутою руки від малолітнього ОСОБА_4 , ОСОБА_5 замахом долоні правої руки нанесла 1 (один) удар по лівій стороні обличчя малолітнього ОСОБА_4 , від якого у малолітнього ОСОБА_4 почервоніла шкіра, що завдало малолітньому потерпілому фізичного болю і не спричинило тілесних ушкоджень. Після цього, ОСОБА_5 , виконавши всі дії, які вважала необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, припинила свої протиправні дії та залишила місце вчинення кримінального правопорушення. Внаслідок умисних протиправних дій ОСОБА_5 , потерпілому малолітньому ОСОБА_4 заподіяно удар, який завдав фізичного болю і не спричинив тілесних ушкоджень.
Вироком Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02.09.2025 у справі №211/9705/25, провадження №1-кп/211/1848/25, ОСОБА_5 визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КК України, та призначено їй узгоджену сторонами міру покарання у вигляді штрафу у розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що в грошовому вираженні становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень. Вирок не оскаржений, набрав законної сили 03.10.2025 (а.с. 6, 7).
Як вбачається з мотивувальної частини вироку ОСОБА_5 вину у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України беззаперечно визнала.
Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Згідно зі ст. 128 КПК України особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства.
При розгляді кримінального провадження відносно ОСОБА_5 цивільний позов не пред`являвся.
Загальні положення відшкодування шкоди визначені ст. 1166 ЦК України, відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
У силу положень ст. 1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно закону.
Як вбачається з вироку суду, внаслідок умисних протиправних дій ОСОБА_5 , потерпілому малолітньому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , заподіяно удар, який завдав фізичного болю і не спричинив тілесних ушкоджень. Тобто кримінальним провадженням було встановлено, що обвинувачена своїми протиправними діями спричинила малолітньому потерпілому фізичний біль, проте тілесних ушкоджень спричинено не було.
Події відбулися 02.08.2025. 03.08.2025 позивач з дитиною звернулася на консультацію до лікаря-отоларинголога. Відповідно до Консультативного висновку спеціаліста від 03.08.2025, малолітньому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , встановлено діагноз: посттравматична гостра невропатія (а.с. 8).
Крім того, 03.08.2025 малолітній ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , пройшов консультацію у лікаря-травматолога. Згідно довідки видимих слідів немає, при пальпації помірний біль на лівій щоці та грудній клітці. Зі слів болить ліве вухо. Діагноз: забій лівої частини грудної клітини (а.с. 9).
У подальшому, у жовтні 2025 року, ОСОБА_1 з сином ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернулася до дитячого невропатолога. 17.10.2025  ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , встановлено діагноз: 051.8 - ураження лицьового нерва; 044.3 - хронічний посттравматичний головний біль, та призначено лікування (а.с. 10 – копія консультаційного висновку спеціаліста, а.с. 11 - копія огляду лікаря, а.с. 12, 13 – копія ультразвукової ехоенцефалографії, а.с. 14, 15- копія реоенцефалографічного дослідження).
Відповідно до наданих стороною позивача чеків матеріальна шкода дорівнює 2 831,95 грн. (а.с. 16-20).
Проте суд вважає, що позовні вимоги в частині відшкодування матеріальної шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення, не підлягають задоволенню з огляду на те, що під час досудового слідства не було проведено судово-медичної експертизи, а під час судового слідства не було заявлено клопотання про її проведення. Оскільки в обвинувальному акті та угоді про визнання винуватості не було відображено, що малолітній ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проходив лікування, на думку суду, саме висновок експерта мав би встановити чи спростувати факт того, чи є причинно-наслідковий зв`язок між подіями, які мали місце 02.08.2025, та подальшим лікуванням малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . в жовтні 2025 року.
З огляду на те, що суд при ухваленні рішення не може виходити з домислів та припущень, у задоволенні позовних вимог в частині відшкодування матеріальної шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення, слід відмовити.
Щодо відшкодування моральної шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення, суд виходить з такого.
Згідно з ч. 1, п. 3 ч. 2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав; моральна шкода полягає, зокрема, в душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням (пошкодженням) її майна.
Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.
Судом встановлено, що малолітньому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винними діями відповідача ОСОБА_5 було завдано моральної шкоди, за таких обставин, відповідальність за завдану моральну шкоду є доведеною. Моральна шкода відшкодовується, зокрема, грошовими коштами.
Як визначено ч. 3 ст. 23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини душевних страждань, ступеня вини особи, яка завдала шкоди, з урахуванням інших обставин, що мають значення для справи.
На підставі викладеного, та враховуючи ступінь, глибину та тривалість моральних страждань, понесених малолітнім ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , суд доходить висновку, що позовні вимоги слід задовольнити частково, стягнути з відповідача на користь позивача, як законний представник малолітнього, 15 000,00 грн. в якості відшкодування моральної шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення. Відшкодування моральної шкоди в даному розмірі на думку суду буде співмірним із спричиненою моральною шкодою сину позивача, та відповідатиме принципам розумності і справедливості і не матиме наслідком збагачення позивача за рахунок відповідача.
Представником позивача заявлено вимогу щодо розподілу судових витрат, а саме щодо стягнення з відповідача на користь позивача, як законного представника малолітнього, витрат на правничу допомогу.
Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат.
Частиною 1 статті 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Частиною 3 статті 133 ЦПК України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Щодо вимоги про стягнення правової (правничої) допомоги.
Згідно зі ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
З матеріалів справи вбачається, що на підтвердження розміру судових витрат на професійну правничу допомогу адвокатом Мартиновою Н.Ю. надано відповідні докази (а.с. 21-26) та заявлено вимогу про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу в сумі 8 000,00 грн. Суд, виходячи з принципів розумності та справедливості, вважає за доцільне стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати на правничу допомогу в заявленому розмірі. При цьому доводи представника відповідача адвоката Губара А.Л. щодо відсутності у матеріалах справи належних доказів на сплату витрат на правничу допомогу, суд вважає необґрунтованими. При прийнятті такого рішення судом враховані вимоги частин 4, 5 статті 137 ЦПК України, складність справи, відсутність зі сторони заяви про зменшення витрат на правничу допомогу, обсяг наданих адвокатських послуг та витрачений адвокатом час, виходячи з критерію розумності та спів розмірності. Суд вважає таку суму співмірною з огляду на розумну необхідність витрат для цієї справи та з метою уникнення можливості неправомірного збагачення позивача за рахунок відповідача. 
Щодо вимоги про стягнення судового збору.
Згідно частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.
Оскільки позивач, як законний представник малолітнього, при зверненні до суду із позовними вимогами була звільнена від сплати судового збору, то з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у сумі 1 211,20 грн. за вимогу про стягнення моральної шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення. Судовий збір за вимогу про стягнення матеріальної шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення, у сумі 1 211,20 грн., віднести за рахунок держави, так як позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню.
На підставі вищевикладеного та керуючись статтями 10, 12, 13, 76, 81, 82, 89, 141, 263-265, 353, 354 ЦПК України, суд-
ухвалив:
позов  ОСОБА_1  – задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_3 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_4 ), яка діє як законний представник малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , моральну шкоду, завдану вчиненням кримінального правопорушення, у сумі 15 000 (п`ятнадцять тисяч) гривень 00 копійок; та в рахунок відшкодування витрат на правничу допомогу 8 000 (вісім тисяч) гривень 00 копійок.
В іншій частині в задоволенні позову - відмовити.
Стягнути з ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_3 ) на користь держави судовий збір у сумі 1 211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст рішення складений 09 лютого 2026 р.

Суддя        Д.М. Ніколенко