Справа № 932/9952/25
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 січня 2026 року с-ще Овідіополь
Овідіопольський районний суд Одеської області у складі:
головуючого судді Панасенка Є.М.,
за участю секретаря судового засідання: Пронози І.В.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні суду цивільну справу № 932/9952/25 за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «КЕШ ТУ ГОУ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
ВСТАНОВИВ:
30 жовтня 2025 року на адресу Овідіопольського районного суду Одеської області надійшла цивільна справа за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «КЕШ ТУ ГОУ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Обґрунтовуючи вимоги, представник позивача вказує на те, що 13 січня 2020 року між ТОВ «Займер» та відповідачем укладений кредитний договір № 105163 в електронній формі відповідно до умов якого відповідач отримала кредит в сумі 2000,00 грн строком на 14 днів з стандартною процентною ставкою 2 % в день або 730% річних. Даний кредитний договір був відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронний підпис), який був надісланий на номер мобільного телефону відповідача. Підписуючи договір підтвердив, що він ознайомлений з усіма умовами, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватися. Правила є публічною пропозицією (офертою) у розумінні ст.ст. 641, 644 ЦК України на укладення договору кредиту та визначають порядок і умови кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладання договору. Позикодавець виконав свій обов`язок, перерахувавши кошти на картковий рахунок відповідача за реквізитами платіжної картки № НОМЕР_1 , яка зазначена відповідачем в кредитному договорі, однак відповідач своїх зобов`язань належним чином не виконував, внаслідок чого станом на 13.01.2020 року утворилась заборгованість у розмірі 8440,00грн, з яких: 2000,00 грн прострочена заборгованість за сумою кредиту, 6440,00 грн прострочена заборгованість за процентами.
28 жовтня 2021 року між ТОВ «Займер» та позивачем було укладено договір факторингу № 01-28/10/2021, відповідно до умов якого ТОВ "Займер" відступило за плату належні йому права вимоги до боржників, вказані в реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників від 28.10.2021 до договору факторингу N 01-28/10/2021 ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» набуло право грошової вимоги до ОСОБА_1 .
У зв`язку з викладеним, представник позивача просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі та стягнути з відповідача понесені ним судові витрати.
Ухвалою судді від 30.10.2025 року прийнято справу до свого провадження та відкрито провадження по справі постановлено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження.
Від відповідача 13.11.2025 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому просила відмовити у задоволенні позовних вимог, оскільки кредитний договір із ТОВ "Займер" відповідач не укладала, матеріали справи не містять доказів щодо видачі кредитних коштів, вказаного позивачем рахунку № НОМЕР_1 відповідач не має і ніколи не мала. Відсутні докази укладання такого договору з відповідачем, паспортні дані відповідача, електронна адреса та рахунок позичальника є повністю надуманими та не відповідають дійсності.
24.12.2025 року представником позивача подано до суду відповідь на відзив, згідно якої представник стверджує, що його позовні вимоги повністю обгрунтовані та підтверджені належними доказами, які додані до позовної заяви.
В судове засідання сторони не з`явились.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши надані докази, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.
Судом встановлено, що 13 січня 2020 року між ТОВ «Займер» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 105163 в електронній формі відповідно до умов якого відповідач отримала кредит в сумі 2000,00 грн строком на 14 днів з стандартною процентною ставкою на 14 днів з стандартною процентною ставкою 2 % в день або 730% річних. Даний кредитний договір був відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронний підпис), який був надісланий на номер мобільного телефону відповідача.
28 жовтня 2021 року між ТОВ «Займер» та позивачем було укладено договір факторингу № 01-28/10/2021, відповідно до умов якого ТОВ "Займер" відступило за плату належні йому права вимоги до боржників, вказані в реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників від 28.10.2021 до договору факторингу N 01-28/10/2021 ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» набуло право грошової вимоги до ОСОБА_1 .
Судом встановлено, що за змістом позовної заяви позивач вказує, що загальна заборгованість відповідача перед позивачем за договором надання грошових коштів у позику № 105163 від 13.01.2020 року становить 8440 грн., з яких: 2000 грн. - заборгованість за тілом кредитом; 6440 грн. - заборгованість за відсотками.
Однак самого розрахунку заборгованості до позовної заяви позивач не додає.
Доказами, які підтверджують наявність заборгованості за укладеними кредитними договорами та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до вимог статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність". Згідно з указаними положенням закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та вп орядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. Вказана правова позиція викладена у постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 16.09.2020 року у справі N 200/5647/18, від 26.05.2021 року у справі N 204/2972/20.
Розрахунок заборгованості, викладений представником позивача у змісті позовної заяви, не є первинним обліковим бухгалтерським документом, його зміст не відповідає Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", як наслідок, не може бути доказом наявності заборгованості, яку просить стягнути позивач.
Крім того, позивачем не надано виписки по особовому рахунку відповідача чи довідки про рух грошових коштів на рахунку позичальника, які є первинними документами та належним підтвердженням використання кредитних коштів, наявності та розміру заборгованості. Надану позивачем виписку по особовому рахунку відповідача суд не приймає як належний доказ існування заборгованості, оскільки даний документ не відповідає вимогам статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність".
Статтею 13 Закону України "Про електронну комерцію" визначено, що розрахунки у сфері електронної комерції здійснюються відповідно до законів України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні", "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг", інших законів та нормативно-правових актів Національного банку України. Розрахунки у сфері електронної комерції можуть здійснюватися з використанням платіжних інструментів, електронних грошей, шляхом переказу коштів або оплати готівкою з дотриманням вимог законодавства щодо оформлення готівкових та безготівкових розрахунків, а також в інший спосіб, передбачений законодавством України. Способи, строки та порядок розрахунків у сфері електронної комерції визначаються в електронному договорі з урахуванням вимог законодавства України. Продавець (виконавець, постачальник), оператор платіжної системи або інша особа, яка отримала оплату за товар, роботу, послугу відповідно до умов електронного договору, повинні надати покупцеві (замовнику, споживачу) електронний документ, квитанцію, товарний чи касовий чек, квиток, талон або інший документ, що підтверджує факт отримання коштів, із зазначенням дати здійснення розрахунку.
Згідно ст. 1 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні", який діяв на момент виникнення правовідносин, у цьому Законі наведені нижче терміни та поняття вживаються в такому значенні: 1.6) документ на переказ - електронний або паперовий документ, що використовується суб`єктами переказу, їх клієнтами, кліринговими, еквайринговими установами або іншими установами - учасниками платіжної системи для передачі доручень на переказ коштів; 1.15) ініціатор - особа, яка на законних підставах ініціює переказ коштів шляхом формування та/або подання відповідного документа на переказ або використання електронного платіжного засобу.
Відповідно до ст. 22 даного Закону ініціювання переказу здійснюється за такими видами розрахункових документів: 1) платіжне доручення; 2) платіжна вимога-доручення; 3) розрахунковий чек; 4) платіжна вимога; 5) меморіальний ордер.
Однак жодного з перелічених розрахункових документів, яким би підтверджувалось здійснення кредиторами грошового переказу відповідачу, позивач не надав.
Позивач стверджує, що ТОВ "Займер" перерахувало відповідачу кредитні кошти 13 січня 2020 року в розмірі 2000 грн., додавши інформаційну довідку ТОВ "Платежі Онлайн", згідно з якою на сайті Торговця через платіжний сервіс "Platon" була проведена успішна транзакція на платіжну картку № НОМЕР_1 на суму 2000 грн.
Однак, доказів про належність платіжної картки № НОМЕР_1 відповідачу ОСОБА_1 не надано, як і відомостей про назву банку чи іншої фінансової установи, в якій відкрито даний рахунок, стороною позивача не надано, з клопотанням до суду про витребування вказаних відомостей представник позивача не звертався.
Також, інформаційна довідка ТОВ "Платежі онлайн" про здійснення транзакції на суму 2000 грн. складена у довільній формі, не відноситься до розрахункових документів чи первинних бухгалтерських документів і не може бути підтвердженням факту отримання коштів саме відповідачем ОСОБА_1 .
Вказана довідка не підтверджує факту переказу коштів саме ОСОБА_1 , оскільки згідно зі ст. 78 ЦПК ці обставини мають підтверджуватись іншими засобами доказування, у даному випадку одним із вищезазначених розрахункових документів.
ТОВ "Платежі онлайн" не являється стороною кредитного договору і не уповноважене здійснювати переказ коштів за умовами вищевказаних договорів.
Згідно умов зазначеного договору кредит надається шляхом перерахування товариством грошових коштів на банківський картковий рахунок, наданий клієнтом.
У договорі під "товариством" виступає ТОВ «Займер», однак платіжне доручення на переказ коштів саме від вказаного товариства, в матеріалах справи відсутнє.
Порядок розрахунків, який визначений у договорах відповідно до вимог ч. 2 ст. 13 Закону України "Про електронну комерцію", не передбачає їх здійснення через посередника.
Позивачем не надано суду таких доказів, тому суд вважає, що видача кредиту відповідачу та розмір його заборгованості за кредитними договорами належним чином не підтверджується.
За змістом статей 12, 13, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених фізичними або юридичними особами вимог і на підставі наданих ними доказів. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
На підставі досліджених доказів, суд дійшов висновку, що ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» не довело обставини щодо отримання відповідачем кредитних коштів в сумі 2000 грн. за кредитним договором № 13.01.2020 від ТОВ "Займер" і відповідно позивач не набув права вимоги коштів у відповідача за кредитним договором.
За таких обставин, суд вважає необхідним відмовити повністю в задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «КЕШ ТУ ГОУ» до  ОСОБА_1  про стягнення заборгованості за кредитним договором № 105163 в розмірі 8440,00 грн.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України у зв`язку з відмовою у задоволенні позову судові витрати покладаються на позивача.
Керуючись ст. 2,12,13,76-81,137,141,259,263-265 ЦПК України, суд,
УХВАЛИВ:
У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «КЕШ ТУ ГОУ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором – відмовити.
Рішення суду може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду безпосередньо або через Овідіопольський районний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий: Є. М. Панасенко