КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

Справа № 756/5695/25

№ апеляційного провадження: 22-ц/824/3796/2026
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 січня 2026 року м. Київ
Київський апеляційний суд в складі колегії суддів 
судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Болотова Є.В.,
суддів: Музичко С.Г., Сушко Л.П., 
при секретарі Ганжалі С.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, 
за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 на рішення Оболонського районного суду міста Києва від 23 вересня 2025 року, ухваленого під головуванням судді Діденка Є.В.,-
встановив:

У квітні 2025 року АТ КБ «Приватбанк» звернулось до суду із названим позовом.
Після зменшення позовних вимог АТ КБ «Приватбанк» просило стягнути з ОСОБА_1  заборгованість за кредитним договором в розмірі 111 349 грн 25 коп., що складається із: заборгованості за тілом кредиту у розмірі 92 353 грн 01 коп. та заборгованості за простроченими відсотками у розмірі 18 996 грн 24 коп.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 порушено умови кредитного договору № б/н від 18 липня 2019 року, у зв`язку із чим виникла заборгованість у розмірі 121 236 грн 25 коп.
Рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 23 вересня 2025 року названий позов задоволено.
Стягнутоз  ОСОБА_1  на користь акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за договором № б/н від 18 липня 2019 рокуу розмірі 111 349 грн 25 коп., з яких: заборгованість за тілом кредиту у розмірі 92 353 грн 01 коп.; заборгованість за простроченими відсотками у розмірі18 996 грн 24 коп.; та судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 2 422 грн 40 коп.
В апеляційній скарзі представник  ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором № б/н від 18 липня 2019 року у розмірі 88 353 грн 01 коп.
Учасники справи в судове засідання не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином.
Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.
Задовольняючи вимоги позовної заяви, суд першої інстанції виходив із доведеності невиконання відповідачем своїх зобов`язань щодо сплати заборгованості за укладеним кредитним договором № б/н від 18 липня 2019 року.
Позивачем надано ОСОБА_1 кредитні кошти в повному обсязі, якими вона користувалась, що підтверджується банківською випискою по рахунку.
Колегія суддів погоджується із такими висновками суду першої інстанції.
Встановлено, що 18 липня 2019 року між АТ КБ «ПриватБанк» та  ОСОБА_1 укладено кредитний договір б/н, згідно з яким відповідач отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту. 
Після закінчення строку дії картки ОСОБА_1 додатково надано картки: № НОМЕР_1 , строк дії - 10/23, тип - Універсальна; № НОМЕР_2 , строк дії - 12/23, тип - Універсальна; № НОМЕР_3 , строк дії - 08/25, тип - Універсальна; № НОМЕР_4 , строк дії - 11/25, тип - Універсальна. Відсоткова ставка - 40, 8 % річних.
Відповідачем 07 вересня 2023 року особисто на планшеті підписано заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг, отримано додаткову кредитну картку «Універсальна GOLD» та погоджено суттєві умови користування кредитним рахунком. 
ОСОБА_1 належним чином не виконала умови кредитного договору, внаслідок чого утворилася заборгованість. 
Станом на 12 березня 2025 року загальна сума заборгованості становить 121 236 грн 25 коп., з яких: заборгованість за кредитом - 102 240 грн 01 коп.; заборгованість за відсотками - 18 996 грн 24 коп. 
У зв`язку із частковою сплатою відповідачем кредитної заборгованості, 11 липня 2025 року АТ КБ «Приватбанк» звернулось до суду із заявою про зменшення позовних вимог та просило стягнути з ОСОБА_1 заборгованість у розмірі 112 749 грн 25 коп., з яких: заборгованість за тілом кредиту у розмірі 93 753 грн 01 коп.; заборгованість за простроченими відсотками у розмірі 18 996 грн 24 коп. 
Обґрунтовуючи поданий позов, АТ КБ «ПриватБанк» зазначило, що  ОСОБА_1 ухиляється від виконання взятих на себе зобов`язань та не сплачує заборгованість за укладеним кредитним договором№ б/н від 18 липня 2019 року. Відповідач користувалась кредитними коштами та частково погашала заборгованість. 
Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, тобто належним виконанням зобов'язань з боку відповідача є повернення кредиту та сплата процентів за користування ним у строки, у розмірі та валюті, як це було визначено кредитним договором.
За ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
Згідно ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Відповідно до ч. 1, ч. 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
На підтвердження позовних вимог банком надано: довідку про зміну умов кредитування від 17 березня 2025 року; довідку про видачу кредитних карток від 17 березня 2025 року; розрахунок заборгованості за договором № б/н від 18 липня 2019 року; виписку за договором № б/н від 18 липня 2019 року за період із 18 липня 2019 року по 17 березня 2025 року; заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг; паспорт споживчого кредиту; примірник умов та правил надання банківських послуг.
Верховний Суд у постанові від 26 грудня 2019 року по справі № 467/555/19 вказав: «враховуючи, що шляхом ознайомлення відповідача під підпис з паспортом споживчого кредиту між сторонами було досягнуто згоди за істотними умовами спірного кредитного договору, такий правочин, згідно з вимогами ст. 204 ЦК України, створює презумпцію правомірності правочину, у зв`язку з чим цей договір згідно зі ст. 629 ЦК України є обов`язковим для виконання сторонами, а зобов`язання за ним, відповідно до приписів ст. 526 ЦК України, мають виконуватися належним чином відповідно до закону та умов договору».
ОСОБА_1 особисто підписано заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг, яка містить усі істотні умови кредитування та розмір процентної ставки за користування кредитними коштами. Вказане свідчить, що відповідач належним чином була ознайомлена з умовами надання кредитних коштів та погодилась із ними.
Із долученої до матеріалів справи копії виписки за період з 18 липня 2019 року по 17 березня 2025 року вбачається, що ОСОБА_1 користувалась кредитними коштами. 
Розрахунок заборгованості містить розмір відсоткової ставки, суми нарахувань за кожний окремий проміжок часу, у тому числі окремо по відсотках, тілу кредиту, суму нарахувань по кожному з видів зобов`язань.
Відповідачем кредитний договір у встановленому законом порядку не оспорювався та не визнавався недійсним.
Звертаючись до суду із позовною заявою АТ КБ «Приватбанк» надано усі необхідні докази на підтвердження факту укладення між сторонами кредитного договору та існування у ОСОБА_1 заборгованості внаслідок неналежного виконання своїх обов`язків по сплаті кредиту.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає доведеним вимогу АТ КБ «Приватбанк» про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за договором № б/н від 18 липня 2019 року у розмірі 111 349 грн 25 коп., з яких: заборгованість за тілом кредиту у розмірі 92 353 грн 01 коп.; заборгованість за простроченими відсотками у розмірі 18 996 грн 24 коп.
Доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції лише частково враховано надані відповідачем докази погашення кредитної заборгованості, колегія суддів відхиляє, оскільки із долучених до матеріалів справи копій скріншотів сплати заборгованості за період із 22 липня 2025 року по 22 серпня 2025 року неможливо встановити реквізити платіжного документа (платник, отримувач, сума платежу та його призначення та інші обов`язкові відомості).
Судом першої інстанції правильно зазначено про те, що  ОСОБА_1 не позбавлена можливості посилатись на виконання зобов`язань щодо сплати заборгованості за період із 22 липня 2025 року по 22 серпня 2025 року (із наданням належних доказів) у випадку примусового виконання рішення суду.
Інші доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про те, що при розгляді справи судом першої інстанції допущено порушення норм матеріального або процесуального права.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що рішення суду від 23 вересня 2025 року ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, відтак підстав для його скасування за доводами апеляційної скарги немає.
Керуючись ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. 382 Цивільного процесуального кодексу України, суд,- 

постановив:

Апеляційну скаргу представника  ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Оболонського районного суду міста Києва від 23 вересня 2025 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного судового рішення.

Повний текст складено 30 січня 2026 року.

Суддя-доповідач Є.В. Болотов 

Судді: С.Г. Музичко

Л.П. Сушко