Роздільнянський районний суд Одеської області
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 511/3765/25 
Номер провадження: 2/511/263/26
14 січня 2026 року Роздільнянський районний суд Одеської області в складі: 
головуючого судді Гринчак С. І., 
секретаря судового засідання - Полихи Ю.О.,
за участі:
позивача - ОСОБА_1 
представника 3-ї особи - Нестерової О.К. (дистанційно)
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Роздільна Одеської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою  ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Українська залізниця», в особі регіональної філії «Одеська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця», третя особа: Одеська дорожня організація профспілки залізничників і транспортних будівельників України, про стягнення одноразової матеріальної допомоги при звільненні на пенсію у розмірі трьох середніх заробітних плат, матеріальної допомоги на оздоровлення та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні,

ВСТАНОВИВ:
Зміст позовних вимог.
Позивач  ОСОБА_1 звернувся до суду з позовної заявою до Акціонерного товариства «Українська залізниця», в особі регіональної філії «Одеська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця», третя особа: Одеська дорожня організація профспілки залізничників і транспортних будівельників України, в якій просив стягнути з Акціонерного товариства «Українська залізниця» на його користь:
- одноразову матеріальну допомогу у розмірі трьох середньомісячних заробітних плат у зв`язку з виходом на пенсію вперше в сумі 49592,04 грн.;
- матеріальну допомогу на оздоровлення за 2022, 2023 роки в розмірі 90% тарифної ставки, за 2024 рік - у розмірі однієї «розрахункової одиниці» у сумі 18800,00 грн., всього 31670,13 грн.;
- середній заробіток за час затримки повного розрахунку при звільненні але не більше як за шість місяців в сумі 99184,08 грн. 
В обґрунтування позову позивачем зазначено наступне.
Він, ОСОБА_1 був прийнятий на роботу в залізничну галузь 02.04.1998 року помічником машиніста четвертого розряду. До звільнення на пенсію за віком, 08.11.2024 року, він працював в філії «Центр будівництва та ремонту колії» АТ «Укрзалізниця» в структурному підрозділі «Усатівська колійна машинна станція».
На момент звільнення, його загальний стаж роботи на залізничному транспорті склав 24 роки 6 місяців і 2 дні.
В наказі про звільнення зазначена виплата компенсації за 40 календарних днів невикористаної відпустки за попередні роки, яка йому була нарахована та виплачена при звільненні, а також зазначена виплата одноразової матеріальної допомоги у розмірі трьох середньомісячних заробітних плат у зв`язку з звільненням на пенсію, відповідно до умов п.3.4.7, колективного договору «Усатівська колійна машинна станція» філії «Центр будівництва та ремонту колії» АТ «Укрзалізниця» яка йому не була виплачена при звільненні на пенсію.
За умовами колективного договору п.3.4.7«Усатівська колійна машинна станція» філії «Центр будівництва та ремонту колії» АТ «Укрзалізниця» передбачено, що у разі звільнення на пенсію вперше за власним бажанням працівнику виплачується одноразова матеріальна допомога в залежності від стажу роботи на підприємстві. Якщо працівником відпрацьовано понад 10 років, йому виплачується три середньомісячних заробітних плати.
Після звільнення він звернувся до адміністрації філії з вимогою виплатити йому вихідну допомогу у розмірі трьох середньомісячних заробітних плат, але йому в виплаті відмовлено, на підставі рішення правління АТ «Укрзалізниця» (витяг з протоколу №Ц-84/44 Ком.т від 17.07.2023) про те, що такі виплати проводяться згідно затвердженого графіку.
З таким Рішенням АТ «Укрзалізниця», він не може погодитися, оскільки воно не відповідає законодавству України. 
Крім того, при звільненні, він не отримав повний розрахунок, адміністрацією «Усатівська колійна машинна станція» йому було повідомлено, що згідно з затвердженим графіком, протокол комісії з установлення трудового стажу у залізничній галузі №36 від 20.06.2024 року, виплата одноразової матеріальної допомоги у зв`язку з виходом на пенсію за віком буде виплачена пізніше, а також пізніше буде виплачена і матеріальна допомога на оздоровлення, яка передбачена колективним договором і яка не виплачувалась працівникам підрозділу починаючи з 2022 по 2024 роки. Вказана матеріальна допомога на оздоровлення не виплачувалась за рішенням «Укрзалізниці».
Відповідно до внесених комісією підрозділу від 04.11.2011 року до колективного договору «Усатівська колійна машинна станція» змін, процент виплати матеріальної допомоги на оздоровлення залежить від стажу роботи в залізничній галузі, так, при стажі роботи з 20 до 25 років, виплата матеріальної допомоги на оздоровлення передбачена у розмірі 90% тарифної ставки або посадового окладу.
Його стаж роботи в залізничній галузі складає більше 22 років, тому матеріальна допомога на оздоровлення йому повинна бути виплачена у розмірі 90% від тарифної ставки: за 2022 і 2023 роки. 
Тарифна ставка в 2022 році - 39,59грн/час (39,59 х 8 =316,72грн х 21,5=6809,48). Сума 6809,48 це місячна тарифна ставка, 90% від тарифної ставки складає матеріальної допомоги на оздоровлення - 6128,53грн.; за 2023 - тарифна ставка - 43,55грн/час (43,55 х 8 - 348,80 х 21,5= 7470,60грн.), 90% від тарифної ставки = 6741,60грн.
Відповідно до п.3.4.2 колективного договору «Усатівська колійна машинна станція» філії «Центр будівництва та ремонту колії» АТ «Укрзалізниця» матеріальна допомога на оздоровлення в 2024 році при виході працівника у відпустку виплачується у розмірі «Розрахункової величини», яка в 2024 році складає 18800грн. Тобто, матеріальна допомога на оздоровлення за 2022-2024 роки склала 31670,13грн., яка при звільненні йому не виплачена.
В 2024 році в колективний договір внесені зміни в розділ 3.4.1 «Пільги та соціальні гарантії», п. 3.4.2 передбачено, що матеріальна допомога на оздоровлення в 2024 році має бути виплачена у розмірі однієї «Розрахункової величини» один раз на календарний рік в межах одного облікового періоду відпустки конкретного працівника.
Розмір «Розрахункової величини» (п 3.4.1 колдоговору «Усатівська колійна машинна станція») внесений в колдоговір з метою реалізації принципу соціальної справедливості при розподілі соціальних благ і надання однакових можливостей всім працівникам, незалежно від займаної ними посади.
Розмір «Розрахункової величин» щорічно переглядається і затверджується один раз на календарний рік (період 01 січня до 31 грудня) спільним рішенням сторін та обов`язковим погодженням з АТ «Укрзалізниця» і визначається, як фактичний розмір середньомісячної заробітної плати працівників філії за поточний рік (за даними стат. звітності), збільшений на прогнозований індекс споживчих цін.
Розрахована таким чином «Розрахункова одиниця» для виплати матеріальної допомоги на оздоровлення в 2024 році складає 18800грн., тому це та сума, яка йому повинна бути виплачена на оздоровлення в даному календарному році.
За інформацією адміністрації філії ««Центр будівництва та ремонту колії» АТ «Укрзалізниця» його середня заробітна плата на момент звільнення складала 16530,68грн. Колективним договором передбачено, що матеріальна допомога при виході на пенсію повинна бути виплачена у розмірі трьох середньомісячних заробітних плат -16530,68 х 3 = 49592,04грн.
Повний розрахунок у розмірі 81262,17грн. (включаючи одноразову матеріальну допомогу у зв`язку з виходом на пенсію та всі інші суми, які йому зобов`язані виплатити при звільненні) повинен бути нарахований та виплачений в день звільнення, відповідно до вимог ст.116 КЗпП України.
Стосовно виплати матеріальної допомоги на оздоровлення інформація в наказі про звільнення взагалі відсутня, тобто роботодавець взагалі не планував її виплачувати.
Стосовно виплати одноразової матеріальної допомоги при звільненні на пенсію, в наказі про звільнення зазначено право на її виплату у розмірі трьох середньомісячних заробітних плат.
При звільнені йому повідомили, що така буде виплачена відповідно до рішення правління АТ «Укрзалізниця» (витяг з протоколу №Ц-85/44 від 17.07.2023) згідно з затвердженим графіком (протокол комісії з установлення трудового стажу у залізничній галузі №29 від 05.03.2024). За графіком, він ці кошти повинен був отримати в першій половині 2025 року.
Усі виплати, про стягнення яких він звертається, внесені до колективного договору і є обов`язковими для АТ «Укрзалізниця». Ст. 116 КЗпП України встановлено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації проводяться в день звільнення, тобто, він повинен був отримати повний розрахунок 08.11.2024 року, чого роботодавцем зроблено не було.
Середній заробіток на час його звільнення, складає 16530,68грн., відповідно за шість місяців затримки розрахунку, роботодавець зобов`язаний виплатити йому - 99184,08грн.
Таким чином, роботодавець не виконав обов`язок та не провів із ним, як звільненим працівником, повний розрахунок, чим порушив його права на отримання цих виплат, а тому він звертається до суду з даною позовною заявою за захистом свого порушеного права.
Заяви, клопотання сторін та процесуальні дії суду.
Ухвалою Роздільнянського районного суду Одеської області від 05.11.2025 року відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін на 14.11.2025 року. 
12.11.2025 року через підсистему ЄСІТС «Електронний суд», надійшла заява адвоката Миргородової Олени Юріївни, діючої на підставі Ордеру на надання правничої допомоги серії ВН №1608685 про вступ у справу в якості представника Відповідача (а.с.28)
14.11.2025 року судове засідання не відбулося у зв`язку із перебуванням головуючого судді у нарадчій кімнаті по кримінальному провадженні та було відкладено на 02 грудня 2025 року, що підтверджено довідкою секретаря судового засідання (а.с.34).
02.12.2025 року розпочато судовий розгляд за участю позивача ОСОБА_1 та представника 3-ї особи - Нестерової О.К., представник відповідача в судове засідання не прибув. В ході судового розгляду, судом постановлено протокольну ухвалу на місці, без оголошення перерви, про розгляд справи за відсутності Відповідача, оскільки станом на 02 12.2025 року, останнім заяв, клопотань не подавалась, відзив не поданий (а.с.44).
В даному судовому засіданні суд заслухав пояснення сторін та перейшов до дослідження письмових доказів, проте судове засідання було перервано з технічних причин, а саме в підсистемі ВКЗ відбувся збій, пов`язаний з позаплановими технічними роботами, у зв`язку із чим судове засідання відкладено на 10 грудня 2025 року на 09год.20хв. що підтверджується довідкою секретаря судового засідання (а.с.46, 47).
02.12.2025 року на адресу суду через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» від представника відповідача - адвоката Процько Андрія Валерійовича надійшла заява про поновлення строку на подання відзиву та Відзив на позовну заяву При цьому судом встановлено, що зазначені документи зареєстровані в системі «Електронний суд» о 16 год.12хв., тобто після проведеного судового засідання, яке розпочалося 02.12.2025 року о 09 год.20хв. (а.с.51-57). 
10.12.2025 року на адресу суду через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» від представника відповідача - адвоката Процько Андрія Валерійовича надійшло клопотання про заміну неналежного Відповідача у справі №511/3765/25 (а.с.82-83)
Ухвалою суду від 10.12.2025 року у задоволенні заяви представника відповідача адвоката Процько Андрія Валерійовича про поновлення строку на подання відзиву, відмовлено (а.с.94-96).
Судове засідання було відкладено на 19 грудня 2025 року з метою надання можливості ознайомлення учасникам судового розгляду з клопотанням представника відповідача про заміну неналежного Відповідача 
16.12.2025 року через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» від представника 3-ї особи Нестерової О.К. надійшли письмові пояснення щодо клопотань представника відповідача (а.с.98-102)
19.12.2025 року через підсистему ЄСІТС «Електронний суд», представник відповідача - адвокат Процько А.В. подав клопотання про відкладення судового розгляду (а.с.106-107)
19.12.2025 року судове засідання не відбулося у зв`язку із перебуванням головуючого судді у нарадчій кімнаті по кримінальному провадженні та було відкладено на 14 січня 2026 року, що підтверджено довідкою секретаря судового засідання (а.с.117).
Ухвалою суду від 14 січня 2026 року клопотання представника відповідача - адвоката Процько Андрія Валерійовича про заміну неналежного відповідача, залишено без задоволення. (а.с.129)
Позиція сторін в ході судового розгляду.
В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 свої позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Надав пояснення, що повністю відповідають позовним вимогам. 
Представник відповідача - Акціонерного товариства «Українська залізниця», в особі регіональної філії «Одеська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця», сповіщенні належним чином про час, дату та місце проведення судового розгляду, в судове засідання не прибув, заяв та клопотань не подавали (а.с.121)
Представник третьої особи - Нестерова О.К., яка діяла на підставі Довіреності № 04 від 30.05.2025 року, перебуваючи в режимі ВКЗ (дистанційно) підтримала позовні вимоги позивача ОСОБА_1 просила позов задовольнити. 
Фактичні обставини встановлені судом, норми права, що застосував суд та висновки суду за результатами судового розгляду.
Заслухавши позивача, представника третьої особи, дослідивши докази у справі в їх сукупності, з`ясувавши підстави та предмет позову, характер спірних правовідносин, прав та інтересів, за захистом яких звернувся позивач, враховуючи позиції учасників справи, висловлені ними у заявах по суті справи, виходячи з положень цивільного процесуального законодавства, за якими цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів та доведення перед судом їх переконливості, при цьому суд розглядає цивільні справи у межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів сторін, - суд дійшов висновку про задоволення позову, з огляду на таке.
Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. 
Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. 
Поряд з цим, відповідно до положень ч. 1 - ч. 3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Доказами у розумінні ч. 1 ст. 76 ЦПК України, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. 
Враховуючи положення ч. 2 ст. 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Положеннями ч. 1, ч. 5, ч. 6 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. 
Відповідно до положень ст. 264 ЦПК України, суд, ухвалюючи судове рішення, зобов`язаний встановити, зокрема, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувались вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються. 
Так, на підставі досліджених у судовому засіданні доказів, наданих учасниками справи, судом встановлено такі обставини.
За даними трудової книжки, виданої на ім`я ОСОБА_1 , 1957року народження, останній з 02.04.1998 по 08.11.2024 перебував у трудових відносинах з відповідачем, працюючи на різних посадах. 08.11.2024 звільнений за власним бажанням у звязку з виходом на пенсію за віком з посади машиніста залізнично-будівельних машин 5 розряду з Структурного підрозділу Усатівська колійна машинна станція Філії «Центр з будівництва та ремонту колії» АТ «УКРЗАЛІЗНИЦЯ»
Зазначене підтверджується записами у трудовій книжці та наказом №107/ос від 07.11.2024 про припинення трудового договору (контракту) (а.с.7-10,11). 
Протоколом № 5 від 08.11.2024року комісії з встановлення трудового стажу у залізничній галузі та розміру одноразової допомоги у зв`язку з виходом на пенсію за віком структурного підрозділу Усатівська колійна машинна станція Філії «Центр з будівництва та ремонту колії» АТ «Укрзалізниця» визначено, що стаж роботи у залізничній галузі ОСОБА_1 станом на 08.11.2024 року складає 24 роки 06 місяців 2 дні. Згідно стажу робіт на залізниці на підставі колективного договору виплатити одноразову грошову винагороду у розмірі три середньомісячних заробітків (а.с.12).
Відповідно до наказу (розпорядження) № 107/ос від 07.11.2024 про припинення трудового договору (контракту) ОСОБА_1 був звільнений 08.11.2024 на підставі ст. 38 КЗпП України у зв`язку з виходом на пенсію за віком. Компенсувати за невикористані 40 днів відпустки, в тому числі 19 днів за період 02..04.2021-31.12.2023; 2 дні за період 01.01.2024-01.04.2024; 19 днів за період 02.04.2024-08.11.2024 (а.с.11). 
Крім того, зазначеним наказом передбачено виплату ОСОБА_1 одноразової матеріальної допомоги у розмірі три середньомісячних заробітків згідно з Колективним договором філії «ЦБРК» АТ «Укрзалізниця» п.3.4.7. 
Згідно Довідки розрахунку оплати середньої зарплати ОСОБА_1 №325 від 24.09.2025 року, за період листопад 2023 - жовтень 2024 середня зарплата на момент звільнення складала - 16530,58 грн. Всього нараховано вихідної допомоги - 49591,74грн. (а.с.14)
Судом також встановлено, що Позивачу не було виплачено матеріальної допомоги на оздоровлення за 2022, 2023 та 2024 рік при звільненні на пенсію.
Згідно листа начальника ОРС №9 СП Усатівська КМС Філії «ЦБРК» АТ «Укрзалізниця» за вих.№315 від 15.09.2025 року, встановлено, що ОСОБА_1 , звільненому на пенсію у листопаді 2024 року: Розрахунок середнього заробітку для нарахування матеріальної допомоги у зв`язку з виходом на пенсію не проводився згідно з рішенням правління АТ «Укрзалізниця» від 14.03.2022 (протокол № Ц-54/31 Ком.т.) та рішенням, зазначеному у протоколі засідання штабу АТ «Укрзалізниця» з ефективності від 28.03.2025 № Ц-1-1.5-25/47-25, про призупинення виплати матеріальної допомоги при звільненні на пенсію; Заробітна плата у 2022 - 2024 рр нараховувалась згідно тарифної ставки: 01.01.2022 - 30.06.2023 - 39,59 грн/год.; 01.07.2023 - 31.03.2024 - 43,55 грн/год.; 01.04.2024 - 08.11.2024 - 47,91 грн/год. (а.с.13)
Відповідно до внесених комісією підрозділу від 04.11.2011 року до колективного договору «Усатівська колійна машинна станція» змін, процент виплати матеріальної допомоги на оздоровлення залежить від стажу роботи в залізничній галузі, так, при стажі роботи з 20 до 25 років, виплата матеріальної допомоги на оздоровлення передбачена у розмірі 90% тарифної ставки або посадового окладу (а.с.18).
Відповідно до п.3.4.2 колективного договору «Усатівська колійна машинна станція» філії «Центр будівництва та ремонту колії» АТ «Укрзалізниця» матеріальна допомога на оздоровлення в 2024 році при виході працівника у відпустку виплачується у розмірі «Розрахункової величини», яка в 2024 році складає 18800грн (а.с.20).
З огляду на наведені вище правовідносини між сторонами, з приводу яких виник спір, судом відзначається таке. 
Згідно з положеннями ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. 
Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу
Положеннями ст. 2 Закону України «Про оплату праці» передбачено, що до структури заробітної плати входять:
- основна заробітна плата. Це - винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов`язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців;
- додаткова заробітна плата. Це - винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій;
- інші заохочувальні та компенсаційні виплати. До них належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, виплати в рамках грантів, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.
Отже, одноразова грошова допомога у зв`язку із виходом на пенсію вперше, одноразова допомога на оздоровлення - входять до структури заробітної плати. 
Відповідно до ч. 1 ст. 21 Закону України «Про оплату праці» працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 115 КЗпП України, ч. 1 ст. 24 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. 
Відповідно до ч. 1 ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.
За умовами колективного договору п.3.4.7«Усатівська колійна машинна станція» філії «Центр будівництва та ремонту колії» АТ «Укрзалізниця» передбачено, що у разі звільнення на пенсію вперше за власним бажанням працівнику виплачується одноразова матеріальна допомога в залежності від стажу роботи на підприємстві. Якщо працівником відпрацьовано понад 10 років, йому виплачується три середньомісячних заробітних плати.
Судом встановлено, що виплата одноразової матеріальної допомоги у розмірі трьох середньомісячних заробітних плат у зв`язку з звільненням на пенсію відповідно до умов п.3.4.7, колективного договору «Усатівська колійна машинна станція» філії «Центр будівництва та ремонту колії» АТ «Укрзалізниця» ОСОБА_1 , виплачена не була. 
Суд вважає, що рішення «Укрзалізниці» не відповідає законодавству України, так як статтею 47 Кодексу законів про працю України передбачено, що роботодавець зобов`язаний провести повний розрахунок з працівником у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу.
Матеріалами справи встановлено, що середня заробітна плата ОСОБА_1 на момент його звільнення, складала 16530,58грн.
Колективним договором передбачено, що матеріальна допомога при виході на пенсію повинна бути виплачена у розмірі трьох середньомісячних заробітних плат, а тому Позивачу належить до виплати одноразова матеріальна допомога у сумі - 49591,74грн. (16530,58грн. х 3 = 49591,74грн.)
Також встановлено, що при звільненні, Позивач не отримав матеріальної допомога на оздоровлення, яка передбачена колективним договором і яка не виплачувалась працівникам підрозділу починаючи з 2022 по 2024 роки.
Відповідно до внесених комісією підрозділу від 04.11.2011 року до колективного договору «Усатівська колійна машинна станція» змін, процент виплати матеріальної допомоги на оздоровлення залежить від стажу роботи в залізничній галузі, так, при стажі роботи з 20 до 25 років, виплата матеріальної допомоги на оздоровлення передбачена у розмірі 90% тарифної ставки або посадового окладу.
Так, з матеріалів справи встановлено, що стаж роботи Позивача в залізничній галузі починаючи з 1998року по 2024 рік складає 24 роки 06 місяців 02 дні, тому матеріальна допомога на оздоровлення повинна бути виплачена Позивачу у розмірі 90% від тарифної ставки: за 2022 і 2023 роки. 
Тарифна ставка в 2022 році - 39,59грн/час (39,59 х 8 =316,72грн х 21,5 = 6809,48). Сума 6809,48 це місячна тарифна ставка, а 90% від тарифної ставки складає матеріальної допомоги на оздоровлення - 6128,53грн.
Тарифна ставка в 2023 році - 43,55грн/час (43,55 х 8 = 348,80 грн х 21,5= 7470,60грн.). Сума 7470,60грн. це місячна тарифна ставка, а 90% від тарифної ставки складає матеріальної допомоги на оздоровлення - 6741,60грн.
Щодо виплат матеріальної допомоги на оздоровлення за 2024 рік.
В 2024 році в колективний договір внесені зміни в розділ 3.4.1 «Пільги та соціальні гарантії», п. 3.4.2 передбачено, що матеріальна допомога на оздоровлення в 2024 році має бути виплачена у розмірі однієї «Розрахункової величини» один раз на календарний рік в межах одного облікового періоду відпустки конкретного працівника.
Розмір «Розрахункової величини» (п 3.4.1 колективного договору «Усатівська колійна машинна станція») внесений в колективний договір з метою реалізації принципу соціальної справедливості при розподілі соціальних благ і надання однакових можливостей всім працівникам, незалежно від займаної ними посади.
Матеріалами справи встановлено, що відповідно до п.3.4.2 колективного договору «Усатівська колійна машинна станція» філії «Центр будівництва та ремонту колії» АТ «Укрзалізниця» матеріальна допомога на оздоровлення в 2024 році при виході працівника у відпустку виплачується у розмірі «Розрахункової величини», яка в 2024 році складає 18800грн.
Таким чином, Позивачу належить до виплати матеріальної допомоги на оздоровлення за 2022 рік у розмірі - 6128,53грн., за 2023 рік у розмірі - 6741,60грн.; за 2024 рік - 18800 грн.
Тобто, матеріальна допомога на оздоровлення за 2022-2024 роки, складає загальну суму - 31670,13грн., яка при звільненні Позивачу не виплачена.
Частиною 1 ст.5 Закону України «Про колективні договори та угоди» 3356-Х11 від 1 липня 1993 року встановлено, що умови колективних Договорів і угод, укладених відповідно до чинного законодавства, є обов`язковими для підприємств, на які вони поширюються, та сторін, які їх уклали.
Невиконання умов колективного договору та невиплата заробітної плати на яку Позивач розраховував, з боку роботодавця є порушенням трудових прав Позивача, а тому вимоги позивача в цій частині є повністю обґрунтованими та такими що підлягають до задоволення. 
Згідно ст.2 Закону України «Про оплату праці» усі види допомоги та заохочень входять в структуру оплати праці.
Ст.5 цього Закону передбачено, що організація оплати праці здійснюється на підставі: законодавчих та інших нормативних актів, генеральної угоди на національному рівні, галузевих (міжгалузевих), територіальних угод, активних договорів, трудових договорі, грантів.
Усі виплати, про стягнення яких звернувся Позивач, внесені до колективного договору і є обов`язковими для АТ «Укрзалізниця». 
Ст. 116 КЗпП України встановлено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації приводяться в день звільнення, тобто Позивач повинен був отримати повний розрахунок 08.11.2024 року, чого роботодавцем зроблено не було.
Згідно ст. 117 КЗпП України у разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівнику сум у терміни, визначені ст.116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір, підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більше ніж за шість місяців.
Одноразова матеріальна допомога та виплата на оздоровлення, передбачені колективним договором і є складовою заробітної плати як додаткові виплати, які Позивач при звільненні не отримав.
Таким чином роботодавець - Відповідач не виконав обов`язок провести з Позивачем ОСОБА_1 ,, як звільненим працівником, повний розрахунок, чим порушив права Позивача на отримання цих виплат за доброчесну, багаторічну працю.
Здійснення розрахунків середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку визначено Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 № 100, з наступними змінами (далі - Порядок). 
Так, абз. 3 п. 2 Порядку встановлено, що середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують місяцю, в якому відбувається подія, з якою пов`язана відповідна виплата. 
За змістом абз. 2 п. 3 Порядку суми нарахованої заробітної плати, крім премій (в тому числі за місяць) та інших заохочувальних виплат за підсумками роботи за певний період, враховуються у тому місяці, за який вони нараховані, та у розмірах, в яких вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо, за винятком відрахувань із заробітної плати осіб, засуджених за вироком суду до виправних робіт. 
Відповідно до абз. 1 п. 8 Порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.
Відповідно до роз`яснень, викладених в п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999 № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі - наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому свої вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності.
Як було встановлено вище, середній заробіток Позивача на час звільнення складав 16530,58грн., відповідно за шість місяців затримки розрахунку (16 530,58 грн. х 6 місяців), роботодавець (Відповідач) зобов`язаний виплатити - 99183,48грн.
З урахуванням встановлених обставин та наведених положень законів суд констатує, що при звільненні ОСОБА_1 належали до виплати у день звільнення:
- одноразова матеріальна допомога у розмірі трьох середньомісячних заробітних плат у зв`язку із виходом на пенсію вперше (п. 3.4.7 Колективного договору) в сумі 49591,74 грн.; 
- одноразова грошова допомога на оздоровлення (п. 3.4.2 Колективного договору) за 2022, 2023 роки в розмірі 90% від тарифної ставки у загальній сумі 31670,13грн.грн. (за 2022 рік -6128,53грн.; за 2023 рік - 6741,60грн.; за 2024 рік - 18800,00 грн.) 
Розмір зазначених виплат та наявність правових підстав для їх виплати ОСОБА_1 , відповідачем у справі не заперечувались.
Поряд з цим, з матеріалів справи встановлено, що відмовляючи Позивачу у проведенні належних йому виплат, відповідач посилався на протокол засідання правління АТ «Укрзалізниця» від 14.03.2022, як на законну підставу для невиплати позивачу належних йому сум при звільненні у період дії правового режиму воєнного стану в Україні, введеного Законом України «Про правовий режим воєнного стану». 
Згідно ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про колективні договори і угоди» умови колективних договорів і угод, укладених відповідно до чинного законодавства, є обов`язковими для підприємств, на які вони поширюються, та сторін, які їх уклали.
За змістом ч. 1 ст. 9 ЗУ «Про колективні договори і угоди» положення колективного договору поширюються на всіх працівників підприємства незалежно від того, чи є вони членами профспілки, і є обов`язковими як для роботодавця, так і для працівників підприємства. 
Доказів внесення змін до колективного договору у 2022 році стосовно призупинення на період дії військового стану в Україні нарахування та виплати належним працівникам додаткових виплат, зокрема одноразова допомога у зв`язку з виходом на пенсію за віком відповідачем суду не надано.
15.03.2022 Верховною Радою України було прийнято Закон України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану», яким на період дії воєнного стану вводяться обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина, передбачених ст. 43, ст. 44 Конституції України. 
За змістом ст. 11 вказаного закону на період дії воєнного стану дія окремих положень колективного договору може бути зупинена за ініціативною роботодавця. 
Закон України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» набрав чинності лише 24.03.2022, а тому ухвалювати рішення про призупинення додаткових виплат працівникам посилаючись на правовий режим воєнного стану 14.03.2022 у правління АТ «Укрзалізниця» не було, через відсутність зворотної дії у часі вказаного Закону.
За таких обставин, суд дійшов висновку про те, що правових підстав для призупинення виплати позивачу одноразової грошової допомоги у розмірі трьох середньомісячних заробітних плат у зв`язку із виходом на пенсію вперше (п. 3.4.7 Колективного договору) та одноразової грошової допомоги на оздоровлення (п. 3.4.2 Колективного договору) за 2022, 2023, 2024 роки у АТ «Укрзалізниця» не було, а тому вимоги позивача ОСОБА_1 про стягнення з відповідача на її користь таких виплат є обґрунтованими.
Висновки суду.
Згідно з частиною першою ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. При цьому, зі змісту ст.ст. 55, 124 Конституції України та ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод випливає, що кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. 
Відповідно до положень частини третьої ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 
Згідно з вимогами ст. 76-81 ЦПК України засобами доказування у цивільній справі є письмові, речові і електронні докази, висновки експерта, показання свідків. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. 
Ухвалюючи рішення у справі, суд щодо його умотивованості відзначає, що доводи сторін та їх представників у даній справі оцінені судом на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин, а відтак, інші доводи ними озвучені у судовому засіданні та зазначені ними у заявах по суті справи і заявах з процесуальних питань, які було подано до суду, окрім проаналізованих вище, ґрунтуються на довільному трактуванні ними фактичних обставин справи і норм матеріального права, судової практики та процесуального закону, а тому такі доводи враховуючи, зокрема, практику Європейського суду з прав людини, не вимагають детальної відповіді або спростування
Таким чином, суд повно і всебічно з`ясувавши обставини по справі, надані суду докази, прийшов до висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та доведеними, у урахуванням наведених вище розрахунків суду, що не суперечать чинному законодавству і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, і таке рішення суду у повній мірі відповідає завданню цивільного судочинства, зокрема, щодо справедливого вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених прав та інтересів фізичної особи, підлягають задоволенню.
Отже з Відповідача на користь Позивача, Судом стягується:
- одноразова матеріальна допомога у розмірі трьох середньомісячних заробітних плат у зв`язку з виходом на пенсію вперше в сумі 49591,74 гривні;
- матеріальна допомога на оздоровлення за 2022, 2023 роки - в розмірі 90% тарифної ставки та за 2024 рік - у розмірі однієї «Розрахункової одиниці», в загальній сумі 31670,13 гривні;
- середній заробіток за час затримки повного розрахунку при звільнені але не більше як за шість місяців в сумі 99183,48 гривні.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд зазначає наступне. 
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі. 
Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (ч.6 ст. 141 ЦПК України). 
Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом майнового характеру, зазначивши ціну позову 180446,25 грн., проте судом при здійсненні розрахунків встановлено іншу суму, яка підлягає стягненню з Відповідача, а саме 180445,35 грн.
Ставка судового збору за сплату майнового позову згідно з Законом України «Про судовий збір» визначено в 1% від ціни позову.
Таким чином, у зв`язку із задоволенням позову, відповідно до статті 141ЦПК України, судові витрати у виді судового збору в розмірі 1804,45 грн. покладаються на відповідача.
На підставі наведеного та керуючись статтями 258-259, 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд - 
УХВАЛИВ:
Позовну заяву  ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Українська залізниця», в особі регіональної філії «Одеська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця», третя особа: Одеська дорожня організація профспілки залізничників і транспортних будівельників України, про стягнення одноразової матеріальної допомоги при звільненні на пенсію у розмірі трьох середніх заробітних плат, матеріальної допомоги на оздоровлення та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні,- задовольнити.
Стягнути з Акціонерного товариства «Українська залізниця» (місцезнаходження 03150 м.Київ, вул Єжи Гедройця, 5 ЄДРПОУ: 40075815) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 :
- одноразову матеріальну допомогу у розмірі трьох середньомісячних заробітних плат у зв`язку з виходом на пенсію вперше в сумі 49591,74 гривні;
- матеріальну допомогу на оздоровлення за 2022, 2023 роки - в розмірі 90% тарифної ставки та за 2024 рік - у розмірі однієї «Розрахункової одиниці», в загальній сумі 31670,13 гривні;
- середній заробіток за час затримки повного розрахунку при звільнені але не більше як за шість місяців в сумі 99183,48 гривні.
Стягнути з Акціонерного товариства «Українська залізниця» (місцезнаходження 03150 м.Київ, вул Єжи Гедройця, 5 ЄДРПОУ: 40075815), на користь держави судовий збір в розмірі 1804,45 гривень.
На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Одеського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення, а у випадку оголошення вступної та резолютивної частини - протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текст Рішення виготовлено та підписано суддею 19 січня 2026 року.

Суддя С. І. Гринчак