Справа № 991/9018/25
Провадження №11-кп/991/190/25
Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1 
Доповідач: ОСОБА_2 

ВИЩИЙ АНТИКОРУПЦІЙНИЙ СУД
АПЕЛЯЦІЙНА ПАЛАТА
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАІНИ
про відмову у відкритті апеляційного провадження

12 грудня 2025 року                                                                         м. Київ

Суддя Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду ОСОБА_2 , перевіривши матеріали апеляційної скарги ОСОБА_3 на ухвалу Вищого антикорупційного суду від 28.11.2025 про покладення процесуальних обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України на обвинуваченого ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 52024000000000054 від 01.02.2024,
ВСТАНОВИВ:
Ухвалою Вищого антикорупційного суду від 28.11.2025, окрім іншого, задоволено клопотання прокурора Спеціалізованої антикорупційної прокуратури ОСОБА_4 та покладено на обвинуваченого ОСОБА_3 процесуальні обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України строком на два місяці, тобто до 28.01.2026, а саме:
-прибувати за кожною вимогою до суду; 
-не відлучатися за межі України без дозволу прокурора або суду;
-повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;
-утримуватися від спілкування щодо обставин цього кримінального провадження, викладених у обвинувальному акті, із такими свідками: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ;
-здати на зберігання до органу Державної міграційної служби України за місцем проживання свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України (якщо такі не здано);
-носити електронний засіб контролю.
Не погодившись із вказаною ухвалою Вищого антикорупційного суду від 28.11.2025, обвинувачений ОСОБА_3 засобами поштового зв`язку 08.12.2025 звернувся до суду із апеляційною скаргою від 07.12.2025, у якій із посиланням на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, ставить вимогу про скасування ухвали Вищого антикорупційного суду від 28.11.2025 в частині встановлення процесуальних обов`язків, та постановленні нової ухвали, якою у задоволенні клопотання прокурора САП ОСОБА_4 в частині обов`язку носіння електронного засобу контролю, покладеного на ОСОБА_3 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 27, ч. 3 ст. 369, ч. 1 ст. 14, ч. 3 ст. 369 КК України в межах кримінального провадження № 52024000000000054 від 01.02.2024, - відмовити. 
Обґрунтовуючи можливість оскарження ухвали Вищого антикорупційного суду від 28.11.2025, обвинувачений посилається гарантоване право Конституцією України на апеляційний перегляд, та вказує про те, що судом не обґрунтовано наявність обставин та стану здоров`я, які унеможливлюють носіння електронного засобу контролю. Крім того, судом не доведено жодної обставини, які б вказували на існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, та не надано оцінки дотримання порядку виконання обов`язків покладених судом раніше.
Перевіривши апеляційну скаргу та матеріали провадження, які надійшли до Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду 10.12.2025, суддя-доповідач дійшов висновку про наявність підстав для відмови у відкритті провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_3 .
Як неодноразово наголошував Верховний Суд, ст. 129 Конституції України гарантує право на апеляційний перегляд справи, а не кожного окремого судового рішення в межах кримінального провадження, у відповідності з чим КПК визначає, в яких випадках і які рішення слідчих суддів, судів першої інстанції підлягають перегляду в апеляційному порядку (постанова Верховного Суду від 4 квітня 2019 року у справі №494/6/18). У постановах від 17 жовтня 2018 року (справа № 646/5552/17) та від 28 лютого 2019 року (справа № 161/4229/18), які стосувалися права на апеляційне оскарження, Верховний Суд підкреслив, що «норми Конституції України та кримінального процесуального закону беззастережно гарантують право на апеляційне оскарження лише судового рішення, постановленого за наслідком розгляду справи (кримінального провадження в суді першої інстанції) по суті, а не всіх судових рішень у межах цієї справи (провадження), а наявність визначених у законі вимог щодо звернення до суду вищого рівня в разі незгоди із судовим рішенням не є тотожним обмеженню в доступі до правосуддя, а отже не означає обмеження у праві на справедливий судовий розгляд».
В офіційному тлумаченні ч. 2 ст. 55 Конституції України, викладеному в Рішенні Конституційного Суду України від 14 грудня 2011 року № 19-рп/2011, зазначено, що реалізація конституційного права на оскарження в суді будь-яких рішень, дій чи бездіяльності всіх органів влади, місцевого самоврядування, посадових і службових осіб забезпечується в порядку, визначеному процесуальним законом.
Відповідно до положень ст. 24 КПК кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого, а також на перегляд вироку, ухвали суду, що стосується його прав, свобод, законних інтересів, судом вищого рівня в порядку, передбаченому цим Кодексом. 
Положеннями ч. 1 ст. 392 КПК визначено, що в апеляційному порядку можуть бути оскаржені інші ухвали,які були ухвалені судами першої інстанції і не набрали законної сили, у випадках, передбачених цим Кодексом.
В той же час, кримінальним процесуальним законом не передбачене право на апеляційне оскарження ухвали суду про покладення процесуальних обов`язків на обвинуваченого, визначених ч. 5 ст. 194 КПК. Таке право не передбачено ні положеннями ст. 392 КПК, ні жодною іншою нормою КПК України.
У даному випадку, оскільки предметом апеляційної скарги обвинуваченого є ухвала суду про продовження строку дії процесуальних обов`язків, зважаючи на доводи апеляційної скарги, слід звернути увагу апелянта, що Конституційним Судом України встановлені законодавчі обмеження на оскарження такого судового рішення неконституційними не визнавались. 
Згідно із ч. 4 ст. 399 КПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті провадження лише, якщо апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку, або судове рішення оскаржене виключно з підстав, з яких воно не може бути оскарженим згідно з положеннями статті 394 цього Кодексу.
Враховуючи, що апелянтом подано апеляційну скаргу на ухвалу суду, оскарження якої не передбачене, суддя-доповідач відмовляє у відкритті провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_3 на ухвалу Вищого антикорупційного суду від 28.11.2025.
Керуючись ст. 392, ч.4 ст. 399 КПК України, суддя-доповідач,
ПОСТАНОВИВ:
Відмовити у відкритті провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Вищого антикорупційного суду від 28.11.2025 про покладення процесуальних обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України на обвинуваченого ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 52024000000000054 від 01.02.2024.
Копію ухвали про відмову у відкритті провадження невідкладно надіслати особі, яка подала апеляційну скаргу, разом з апеляційною скаргою та усіма доданими до неї матеріалами.
Ухвала набирає законної сили з моменту її постановлення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців.

Суддя                                                                                 ОСОБА_2