ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
79010, м.Львів, вул.Личаківська,81
_________________________________________________________________________________________________________

ДОДАТКОВА ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" січня 2026 р. Справа № 914/2224/25

Західний апеляційний господарський суд, в складі колегії:
Головуючого (судді-доповідача): Якімець Г.Г.,
Суддів: Кравчук Н.М., Матущак О.І.,
в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи
розглянувши заяву Приватного акціонерного товариства “Львівобленерго” від 09 січня 2026 року
про ухвалення додаткової постанови
у справі № 914/2224/25
за позовом Приватного акціонерного товариства “Львівобленерго”, м. Львів
до відповідача Державної податкової служби України в особі Головного управління Державної податкової служби України у Львівській області, м. Львів
про стягнення заборгованості в розмірі 34 316,58 грн

встановив:
18 липня 2025 року Приватне акціонерне товариство «Львівобленерго» звернулося до Господарського суду Львівської області з позовом до відповідача – Державної податкової служби України в особі Головного управління Державної податкової служби України у Львівській області про стягнення 34 316,58 грн - вартості недоврахованої електричної енергії, у зв`язку з порушенням Правил роздрібного ринку електричної енергії.
Рішенням Господарського суду Львівської області від 10 вересня 2025 року у справі № 914/2224/25 позов задоволено в повному обсязі: присуджено до стягнення з Державної податкової служби України в особі Головного управління Державної податкової служби України у Львівській області на користь Приватного акціонерного товариства "Львівобленерго" 34 316,58 грн недоврахованої електричної енергії та 3 028 грн понесених витрат на сплату судового збору.
Додатковим рішенням Господарського суду Львівської області від 02 жовтня 2025 року у справі № 914/2224/25 заяву представника позивача Приватного акціонерного товариства "Львівобленерго" задоволено частково: присуджено до стягнення з Державної податкової служби України в особі Головного управління Державної податкової служби України у Львівській області на користь Приватного акціонерного товариства "Львівобленерго" 10 000 грн витрат на правничу допомогу. В задоволенні решти вимог заяви відмовлено.
Постановою Західного апеляційного господарського суду від 05 січня 2026 року у справі № 914/2224/25, винесеною в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи, рішення Господарського суду Львівської області від 10 вересня 2025 року у справі № 914/2224/25 залишено без змін, а апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби України у Львівській області – без задоволення.
Постановою Західного апеляційного господарського суду від 05 січня 2026 року у справі № 914/2224/25 додаткове рішення Господарського суду Львівської області від 02 жовтня 2025 року у справі № 914/2224/25 залишено без змін, а апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби України у Львівській області від 23 жовтня 2025 року – без задоволення.
09 січня 2026 року від Приватного акціонерного товариства «Львівобленерго» до суду надійшла заява про ухвалення додаткової постанови про стягнення з відповідача на користь позивача 10 400 грн – витрат на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч.3 ст.244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати – без повідомлення учасників справи.
Ухвалою суду від 12 січня 2026 року розгляд заяви Приватного акціонерного товариства «Львівобленерго» про ухвалення додаткової постанови призначено в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Розглянувши заяву Приватного акціонерного товариства «Львівобленерго» про ухвалення додаткової постанови про стягнення з відповідача на користь позивача 10 400 грн, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення вказаної заяви, з огляду на наступне:
Згідно з ч.1 ст.281 ГПК України суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги ухвалює судові рішення у формі постанов згідно з вимогами, встановленими статтею 34 та главою 9 розділу III цього Кодексу, з урахуванням особливостей, зазначених у цій главі.
Відповідно до ч.1 ст.244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що потрібно виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати.
В силу положень ст.123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Згідно з ст.126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави (ч.1).
За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (ч.2 ст.126 ГПК України).
Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч.3 ст. 126 ГПК України).
Слід зазначити, що розгляд справи здійснювався апеляційним судом в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи на підставі ч.10 ст.270 ГПК України.
Так, у відзиві на апеляційну скаргу позивач зазначив, що розмір судових витрат, які він поніс, у зв`язку з розглядом справи в Західному апеляційному господарському суді, становить 10 400 грн.
До відзиву на апеляційну скаргу позивач, серед іншого, долучив ордер на надання правничої (правової) допомоги серія ВС від 15 жовтня 2025 року, що підтверджує повноваження адвоката Горбунової Ольги Леонідівни на представлення інтересів ПрАТ «Львівобленерго» у Західному апеляційному господарському суді та свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серія ЛВ № 000777. Також до відзиву на апеляційну скаргу позивач долучив: договір про надання правничої допомоги № 25/10-10 від 09 жовтня 2025 року; рахунок на оплату № 25/114 від 09 жовтня 2025 року на суму 10 400 грн; платіжну інструкцію в національній валюті № 26735 від 15 жовтня 2025 року на суму 10 400 грн, а також докази надіслання відзиву та долучених до нього документів відповідачу у справі.
Відповідно до п.1.1 договору про надання правничої допомоги № 25/10-10 від 09 жовтня 2025 року, укладеного між АО «Юріс Консультус» та ПрАТ «Львівобленерго» Адвокатське об`єднання приймає на себе зобов`язання забезпечувати представництво клієнта у суді та надавати інші види правничої допомоги, а клієнт - оплачувати надання правничої допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання доручень клієнта.
У п.1.2 Договору вказано попередню інформацію про справу, а саме: за позовом ПрАТ «Львівобленерго» до ДПСУ, ГУ ДПСУ у Львівській області про стягнення 34 316,58 грн, Західний апеляційний господарський суд.
Згідно з п.4.1 Договору вартість правничої допомоги становить: авансова оплата – 10 400 грн.
Відповідно до ст.1 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги – це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Згідно з ст.19 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності, в тому числі є: 1) надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; 2) складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характер; 6) представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. Адвокат може здійснювати інші види адвокатської діяльності, не заборонені законом.
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст.30 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21 вказала, що гонорар може встановлюватися у формі фіксованого розміру або погодинної оплати. Вказані форми відрізняються порядком обчислення – при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки – підставою для виплати гонорару, який визначений у формі погодинної оплати, є кількість витрачених на надання послуги годин помножена на вартість такої (однієї) години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв.
Поряд з цим, Велика Палата Верховного Суду неодноразово зауважувала, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи, чи були вони фактично понесені, та оцінювати їх необхідність.
Відповідно до ч.4 ст.126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Згідно з ч.ч.5, 6 ст.126 ГПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Клопотання відповідача про зменшення розміру витрат позивача на професійну правничу допомогу до апеляційного суду не надходило.
Слід зазначити, що до відзиву на апеляційну скаргу позивач долучив докази, що підтверджують надіслання відповідачу відзиву та долучених до нього документів, в тому числі, на підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу. Поряд з цим, до заяви про ухвалення додаткової постанови позивач також долучив докази надіслання такої заяви відповідачу у справі. Також до електронного кабінету відповідача було надіслано ухвалу суду від 12 січня 2026 року.
Відтак, у відповідача була можливість надати суду свої заперечення з приводу заяви позивача про стягнення судових витрат, однак, відповідач таким правом не скористався.
Водночас під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.
У такому випадку суд, керуючись частинами 5-7, 9 статті 129 зазначеного Кодексу, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення.
Згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір – обґрунтованим (рішення у справі “East/West Alliance Limited” проти України”, заява №19336/04).
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі “Лавентс проти Латвії” зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. (Аналогічний висновок викладено в додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц та в постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі №904/4507/18).
Також суд має враховувати: складність справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; пов`язаність цих витрат із розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність предмета спору; ціну позову, значення справи для сторін; вплив результату її вирішення на репутацію сторін, публічний інтерес справи; поведінку сторони під час розгляду справи (зловживання стороною чи її представником процесуальними правами тощо); дії сторони щодо досудового врегулювання справи та врегулювання спору мирним шляхом. (Аналогічний висновок викладено в додатковій постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 18.02.2022 у справі №925/1545/20).
Слід зазначити, що предметом позову у цій справі було стягнення заборгованості в сумі 34 316,58 грн, справа розглядалась апеляційним судом у письмовому провадженні без повідомлення учасників справи, судові засідання з викликом представників сторін не проводились, представником позивача підготовлено та подано до апеляційного суду два відзиви на апеляційні скарги відповідача (на основне та додаткове рішення), відтак, виходячи із загальних засад цивільного законодавства щодо справедливості, добросовісності, принципу співмірності та розумності судових витрат, колегія суддів дійшла висновку про обмеження розміру витрат позивача на професійну правову допомогу, з огляду на їх розумну необхідність, а відтак, часткове задоволення заяви позивача та стягнення з відповідача на користь позивача 5 000 грн – у відшкодування витрат на професійну правову допомогу під час розгляду справи апеляційним судом (за складення відзивів).
Згідно з ч.4 ст.129 ГПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову – на відповідача; у разі відмови в позові – на позивача; у разі часткового задоволення позову – на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Як зазначалось вище, постановою Західного апеляційного господарського суду від 05 січня 2026 року у справі № 914/2224/25, винесеною в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи, рішення Господарського суду Львівської області від 10 вересня 2025 року у справі № 914/2224/25 залишено без змін, а апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби України у Львівській області – без задоволення.
Відтак, враховуючи положення ст.129 ГПК України, з відповідача слід стягнути на користь позивача 5 000 грн – у відшкодування витрат на професійну правничу допомогу під час розгляду справи Західним апеляційним господарським судом.
Керуючись ст.ст.123, 126, 129, 244, 281, 282 Господарського процесуального кодексу України, Західний апеляційний господарський суд,

ухвалив:
Заяву Приватного акціонерного товариства «Львівобленерго» про ухвалення додаткової постанови та стягнення судових витрат задоволити частково.
Стягнути з Державної податкової служби України в особі Головного управління Державної податкової служби України у Львівській області (79026, м. Львів, вул. Стрийська, 35; код ЄДРПОУ – 43968090) на користь Приватного акціонерного товариства «Львівобленерго» (79026, м. Львів, вул. Козельницька, 3; код ЄДРПОУ – 00131587) 5 000 грн – у відшкодування витрат на професійну правничу допомогу під час розгляду справи Західним апеляційним господарським судом.
У задоволенні решти вимог заяви Приватного акціонерного товариства «Львівобленерго» відмовити.
На виконання додаткової постанови видати наказ.
Матеріали справи № 914/2224/25 повернути до Господарського суду Львівської області.
Додаткова постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена у касаційному порядку у відповідності до вимог ст.ст.286-291 ГПК України.

Головуючий (суддя-доповідач) Якімець Г.Г.

Суддя Кравчук Н.М.

Суддя Матущак О.І.