Справа № 161/4894/25  Провадження №33/802/80/26 	Головуючий у 1 інстанції:Кихтюк Р. М. 	
	Доповідач: Денісов  В. П.	

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 лютого 2026 року         місто Луцьк
Суддя Волинського апеляційного суду Денісов В.П., з участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника – адвоката Татарин В.М., розглянувши апеляційну скаргу захисника на постанову судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 07 листопада 2025 року щодо  ОСОБА_1 ,
В С Т А Н О В И В:
Вказаною постановою  ОСОБА_2 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , 
визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. 
Також стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави 605 грн. 60 коп. судового збору.
ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за те, що він 08.03.2025 о 21.23 год. в с. Струмівка Луцького району по вул. Лисенка, керував автомобілем «Mazda», р.н. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив п. 2.9.а Правил дорожнього руху. При цьому, огляд на стан сп`яніння проводився із застосуванням приладу «Драгер», чим вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.
В поданій апеляційній скарзі захисник вважає постанову судді незаконною. Посилається на те, що була відсутня причина зупинки транспортного засобу ОСОБА_1 .. Вказує на те, що не було підстав для проходження огляду на стан сп`яніння. Зазначає, що поліцейські на власний розсуд визначили, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду в медичному закладі. Просить постанову судді скасувати та закрити провадження у справі щодо ОСОБА_1 у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. 
Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши ОСОБА_1 та його захисника – адвоката Татарин В.М., які підтримували апеляційну скаргу і просили скасувати постанову судді та закрити провадження у справі, доходжу висновку, що строк на апеляційне оскарження підлягає поновленню, а апеляційну скаргу слід задовольнити частково з таких підстав.
Згідно вимог ч.1 ст.268 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи, і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
Як вбачається з матеріалів справи,  ОСОБА_1 не був повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи місцевим судом 07 листопада 2025 року.
Так, місцевим судом було створене оголошення про виклик особи зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого не відоме (а.с.18).
Разом з тим, 07 листопада 2025 року розгляд справи про адміністративне правопорушення щодо  ОСОБА_1 проведено без його участі, при цьому в матеріалах відсутні дані, які б вказували на те, що він був повідомлений належним чином про дату та час судового засідання.
За таких обставин, враховуючи те, що  ОСОБА_1 не був повідомлений про час та місце розгляду справи 05 листопада 2025 року, не був присутній під час розгляду справи місцевим судом, а справу розглянуто і притягнуто  ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за його відсутності, при цьому були порушені вимоги ч.1 ст.268 КУпАП та права  ОСОБА_1 , приходжу до висновку про необхідність скасування постанови судді та прийняття нової постанови, як це передбачено п.3 ч.8 ст.294 КУпАП, та відновлення порушеного права  ОСОБА_1 ..
Відповідно до ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу у межах апеляційної скарги.
Згідно положень статей 245, 252, 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Під час апеляційного розгляду встановлено, що  ОСОБА_1  08.03.2025 о 21.23 год. ОСОБА_1 в с. Струмівка Луцького району по вул. Лисенка, керував автомобілем «Mazda», р.н. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив п. 2.9.а Правил дорожнього руху. При цьому, огляд на стан сп`яніння проводився із застосуванням приладу «Драгер» та вчинив тим самим адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.
Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, стверджується: протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №266184 від 08.03.2025 (а.с.1), рапортом від 08.03.2025 (а.с.3), направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 08 березня 2025 року (а.с.4), чеком приладу Alcotest Drager 6820, згідно якого в ОСОБА_1 виявлено алкогольне сп`яніння 0,41‰ (а.с.5), актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, в якому зазначені ознаки алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 , а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, не чітка мова (а.с.6), відеозаписами (а.с.7), а також іншими матеріалами справи.
Що стосується доводів апелянта про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, то вони є необґрунтованими та спростовуються наявними в матеріалах доказами.
Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, полягає у керуванні транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного або іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного або іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Пункт 1.3 ПДР передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.
А п.2.9 «а» ПДР забороняє водію керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідальність у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, настає за ч.1 ст.130 КУпАП.
Відповідно до положень ст.266 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за № 1413/27858 (далі Інструкції), якщо поліцейський уповноваженого підрозділу НПУ виявляє ознаки стану алкогольного сп`яніння у водія транспортного засобу (запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів; порушення мови, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці), у зв`язку з чим є законні підстави вважати, що останній перебуває у такому стані, то має право вимагати пройти відповідно до встановленого порядку огляд на стан алкогольного сп`яніння.
А тому, оскільки у водія ОСОБА_1 було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, які вказані в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням технічних приладів, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, нечітка мова, працівник поліції мав право запропонувати водію пройти відповідно до встановленого порядку огляд на стан сп`яніння.
Таким чином, не заслуговують на увагу доводи апелянта про те, що у працівників поліції не було підстав для проходження огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`янінні.
В той час, відповідно до ч.2 ст.266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
Таким чином, під час проходження проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, або такий огляд проводиться у присутності двох свідків.
Згідно з ч.3 цієї статті КУпАП у разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.
Зазначені нормативно-правові акти дають зробити висновок, що для проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння водія транспортного засобу в закладах охорони здоров`я є дві підстави, а саме незгода водія на проведення огляду на стан сп`яніння працівником поліції з використанням спеціальних технічних засобів на місці зупинки транспортного засобу та незгода водія з його результатами.
Відеозаписи, які містяться у матеріалах справи, та перегляд їх змісту вказують на те, що огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння проведений належним чином.
Про застосування нагрудних бодікамер, а також про долучення до матеріалів справи відеозапису, вказано у протоколі про адміністративне правопорушення.
З відеозапису з бодікамери працівника поліції вбачається, що ОСОБА_1 був зупинений працівниками поліції, під час спілкування поліцейський у нього виявив ознаки алкогольного сп`яніння та повідомив це водію, ОСОБА_1 сам підтвердив факт вживання алкоголю, сказавши, що сьогодні трішки випив. Працівник поліції запропонував пройти огляд на місці зупинки або у медичному закладі, ОСОБА_1 погодився пройти огляд на місці зупинки, результат огляду – 0,41 ‰. ОСОБА_1 ухилявся та намагався уникнути відповідальності, йому неодноразово було запропоновано пройти огляд у медичному закладі на що він відмовився та відмовився від усіх підписів, та копії протоколу. Також, йому було роз`яснено його права та обов`язки (а.с.7).
Таким чином, ОСОБА_1 сам повідомив про те, що вживав алкоголь.
Є безпідставними доводи захисника про те, що поліцейські на власний розсуд визначили, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду в медичному закладі, оскільки з відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 відмовився їхати до медичного закладу для повторного освідування, хоча у випадку незгоди з результатом огляду міг зазначити свої зауваження та бажання пройти огляд у лікарні.
Переглядом відеозапису з бодікамер працівників поліції встановлено, що огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння зафіксовано безперервною відеофіксацією. 
Зазначені відеозаписи події відповідають вимогам ст.251 КУпАП, згідно якої доказом є показання технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.
Надані відеозаписи відображають подію адміністративного правопорушення та містять відомості, що підтверджують вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Також не заслуговують на увагу посилання апелянта про те, що ОСОБА_1 безпідставно зупинили, так як правил дорожнього руху не порушував, оскільки вказана обставина ніяким чином не спростовує факт керування ним транспортним засобом в стані наркотичного сп`яніння. 
Дії працівників поліції при проведенні огляду на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 відповідали вимогам Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» та вимогам ст.266 КУпАП.
Інші доводи апеляційної скарги не беруться апеляційним судом до уваги, оскільки не спростовують зазначеної вище сукупності доказів вини  ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, яке ставиться йому у провину, та не можуть бути безумовними підставами для закриття провадження у даній справі. 
Апеляційним судом у повному обсязі проаналізовані докази, які містяться в матеріалах справи.
Проаналізувавши зібрані докази в їх сукупності, вважаю, що винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП, є повністю доведеною належними та допустимими доказами в розумінні ст.251 КУпАП, які містяться в матеріалах справи.
Відповідно до вимог ст.23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень правопорушником.
При накладенні адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, апеляційний суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу правопорушниці, ступінь її вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність та накладає на ОСОБА_1 безальтернативне адміністративне стягнення, передбачене санкцією ч.1 ст.130 КУпАП у вигляді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.
Відповідно до ст.40-1 КУпАП з ОСОБА_1 на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 665 (шістсот шістдесят п`ять) грн. 60 (шістдесят) коп., сплата якого передбачена п.5 ст.4 Закону України «Про судовий збір».
На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП,
П О С Т А Н О В И В :
Поновити захиснику Татарин В.М. строк на апеляційне оскарження постанови судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 07 листопада 2025 року щодо ОСОБА_1 ..
Апеляційну скаргу захисника – задовольнити частково.
Постанову судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 07 листопада 2025 року щодо  ОСОБА_1  – скасувати.
Прийняти нову постанову, якою  ОСОБА_1  визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Накласти на  ОСОБА_1  за ч.1 ст.130 КУпАП адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1 000 (однієї тисячі) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.
Стягнути з  ОСОБА_1  в дохід держави судовий збір в розмірі 665 (шістсот шістдесят п`ять) грн. 60 (шістдесят) коп..
Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Волинського 
апеляційного суду     В.П. Денісов