Справа № 283/3276/25
Провадження №1-кп/283/146/2026

В И Р О К
І м е н е м У к р а ї н и

26 січня 2026 року м. Малин 

Малинський районний суд Житомирської області в складі: 
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
за участю:
секретаря ОСОБА_2 , 
прокурора ОСОБА_3 , 
обвинуваченого ОСОБА_4 , 
захисника ОСОБА_5 , 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Малинського районного суду Житомирської області кримінальне провадження по обвинуваченню:

ОСОБА_4  ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Малина Малинського району Житомирської області, жителя АДРЕСА_1 , з середньою освітою, неодруженого, пенсіонера, несудимого, 

за частиною 4 статті 185 КК України,-

встановив:

19 грудня 2025 року між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_4 , за згодою потерпілої ОСОБА_6 , укладена угода про визнання винуватості у відповідності до вимог статті 472 КПК України.
Згідно даної угоди сторони погодили, що 24.02.2022 року строком на 30 діб по всій території України Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», який затверджений Законом України від 24.02.2022 року, запроваджено воєнний стан. Указом Президента України від 20.10.2025 року № 793/2025 строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 05.11.2025 року строком на 90 діб, тобто до 03.02.2026 року.
В період дії воєнного стану, а саме 04.12.2025 року о 13 годині 05 хвилин ОСОБА_4 , перебуваючи у приміщенні магазину «Квартал», який розташований по вул. Огієнка 65 в м. Малині Коростенського району Житомирської області, помітив на торгівельному столі мобільний телефон марки «ОРРО» моделі «А74 (СРН2219)» вартістю 3201 гривня 33 копійки у силіконову чохлі вартістю 200 гривень та вирішив його викрасти. 
Реалізуючи свій умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи з корисливих мотивів, в умовах воєнного стану, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, враховуючи сприятливу для нього обстановку, а саме те, що його дії ніким не помічені та за ним ніхто не спостерігає, ОСОБА_4 шляхом вільного доступу таємно викрав з торгівельного столу вищевказаний мобільний телефон марки «ОРРО» моделі «А74 (СРН2219)» вартістю 3201 гривня 33 копійки у силіконову чохлі вартістю 200 гривень. Після цього ОСОБА_4 покинув приміщення магазину та розпорядився телефоном на власний розсуд.
Своїми діями обвинувачений заподіяв потерпілій ОСОБА_6 матеріальну шкоду в розмірі 3401 гривня 33 копійки.
Відповідно до угоди дії ОСОБА_4 кваліфіковані за частиною 4 статті 185 КК України за ознаками таємного викрадення чужого майна (крадіжки), вчиненого в умовах воєнного стану.
Даною угодою узгоджено ОСОБА_4 покарання за частиною 4 статті 185 КК України у виді 5 років позбавлення волі.
Також узгоджено звільнення ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України. 
В судовому засіданні обвинувачений свою вину у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, визнав повністю. Він зазначив, що розуміє надані йому законом права, розуміє наслідки укладення і затвердження угоди про визнання винуватості, визначені ст. 473 КПК України, розуміє зміст пред`явленого обвинувачення та вид покарання, який буде до нього застосований в результаті затвердження угоди про визнання винуватості і згоден на затвердження угоди. 
Суд, вивчивши надані матеріали, вислухавши обвинуваченого, прокурора та захисника, які не заперечують проти затвердження угоди про визнання винуватості, вважає, що угода підлягає затвердженню з наступних підстав.
Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим. 
Згідно ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості може бути укладена за ініціативою прокурора або підозрюваного чи обвинуваченого.
Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або  потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.
В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, яке є тяжким злочином. 
При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права, визначені ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди.
Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України, а потерпіла надала письму згоду прокурору на укладення угоди.
Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості, укладеної 19 грудня 2025 року між ОСОБА_4 і прокурором, та призначення обвинуваченому узгодженого сторонами виду і розміру покарання. 
Суд вважає за необхідне встановити ОСОБА_4 іспитовий строк тривалістю один рік, оскільки обвинувачений щиро покаявся та активно прияв розкриттю кримінального правопорушення. 
Керуючись ст. ст. 314, 315, 374, 475 Кримінального процесуального кодексу України,-

ухвалив:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 19 грудня 2025 року, укладену між обвинуваченим ОСОБА_4 та прокурором. 
Визнати винним ОСОБА_4 у вчиненні злочину передбаченого частиною 4 статті 185 Кримінального кодексу України та призначити йому покарання у виді 5 років позбавлення волі.
На підставі статті 75 Кримінального кодексу України звільнити ОСОБА_4 від відбування основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, встановивши іспитовий строк 1 рік. 
На підставі статті 76 Кримінального кодексу України встановити ОСОБА_4 наступні обов`язки: 
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.
До набрання вироком законної сили залишити щодо ОСОБА_4 запобіжний захід у виді особистого зобов?язання.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати на проведення експертизи в розмірі 1782 гривні 80 копійок. 
Речові докази: 
-оптичний DVD-R диск з відеозаписом – залишити в матеріалах кримінального провадження;
-мобільний телефон марки «ОРРО» моделі «А74 (СРН2219)» у силіконову чохлі – залишити потерпілій ОСОБА_6 .
Арешт, накладений ухвалою слідчого судді від 09.12.2025 року на мобільний телефон марки «ОРРО» моделі «А74 (СРН2219)» у силіконову чохлі – скасувати.
На вирок може бути подана апеляція до Житомирського апеляційного суду через Малинський районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення. 

Суддя:	  	ОСОБА_1