ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2025 року	Львів	Справа № 260/6081/25 пров. № А/857/38613/25	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:
судді-доповідача                                                                 Шинкар Т.І.,
суддів                                                                                   Довгої О.І.
                                                                                             Запотічного І.І.

секретаря судового засідання                                            Лутчин А.М.

розглянувши у судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Закарпатгаз» на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду (головуючий суддя Гаврилко С.Є.), ухвалене у письмовому провадженні в м. Ужгород 19 серпня 2025 року у справі №260/6081/25 за адміністративним позовом Західного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків до Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Закарпатгаз» про стягнення податкового боргу,

                                                            ВСТАНОВИВ:

29 липня 2025 року Західне міжрегіональне управління ДПС по роботі з великими платниками податків (далі -ДПС) звернулося до суду з позовом до Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Закарпатгаз» (далі – Акціонерне товариство) в якому просило стягнути з відповідача податковий борг в сумі 23 836 863,14 гривень.
Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 19 серпня 2025 року позов задоволено.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що матеріалами справи підтверджується те, що у зв`язку з несплатою узгоджених сум за відповідачем обліковується заборгованість, внаслідок чого йому виставлено податкову вимогу від 12 червня 2025 року № 0000005-1300-3300 про наявність податкового боргу, проте податковий борг ним не сплачено, а відтак наявні підстави для його стягнення в судовому порядку.
Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, Акціонерне товариство подало апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та в позові відмовити. Апеляційну скаргу аргументовано тим, що податковий борг у розмірі 23 836 863,14 грн, який намагається стягнути з АТ «Закарпатгаз» позивач, є предметом оскарження у межах судового спору № 260/4939/25, де оскаржується визнання протиправною та скасування податкової вимоги на суму 24 355 949 грн, а відтак, цей податковий борг у межах цього судового спору не є узгодженим, а відповідно правових підстав для стягнення податкового боргу у позивача не має. Також звертає увагу на те, що суд першої інстанції, ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, взагалі залишив поза увагою доводи відповідача про часткову сплату грошового зобов`язання на суму 19 484 508,77 грн. (докази наявні в матеріалах справи та додавалися до відзиву на позовну заяву, зокрема реєстр сплати податкових зобов`язань та банківські виписки про сплату, з чітким призначенням платежу сплата грошового зобов`язання згідно з податковим повідомленням-рішенням № 568/3300040101 від 01.08.2023). За таких обставин, у зв`язку частковою сплатою заборгованості на суму 19 484 508,77 грн, просить суд врахувати факт погашення податкового зобов`язання на цю суму у межах спірних правовідносин. Також посилається на допущення судом першої інстанції процесуальних порушень, які призвели до порушення його процесуальних прав та неправильного вирішення справи по суті спору.
Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, у якому заперечує проти задоволення апеляційної скарги та просить суд залишити рішення суду першої інстанції без змін, з мотивів того, що твердження відповідача щодо того що зобов`язання в розмірі 19 484 759,00 гривень ним уже сплачене 2023 році і повторному стягненню не підлягає є помилковим та маніпулятивним, оскільки внаслідок сплати АТ «Закарпатгаз» 19 484 759,00 грн утворилась переплата, яку таке використало в повному обсязі для оплати поточних податкових зобов`язань по ПДВ, про що самостійно повідомило ДПС листом від 28.11.2023 № 880-Сл-8437-1123. Крім того зазначає, що відповідно до ІКП відповідача податковий борг в сумі 24 355 949,00 грн виник 10.06.2025 року, податкова вимога про сплату даного податкового бору була сформована 12.06.2025 року. Це вкотре підтверджує той факт що податкова вимога 12.06.2025 року №0000005 1300-3300 жодним чином не має відношення до нарахування та відображення в ІКП відповідача податкового боргу в сумі 24 355 949,00 гривень. За таких обставин ДПС вважає, що судом першої інстанції правильно і в повній мірі встановлено обставини справи, судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а доводи відповідача викладені в апеляційній скарзі не спростовують доказів, наявних у матеріалах справи.
В судовому засіданні представник апелянта апеляційну скаргу підтримав та просив таку задовольнити, представник позивача просив у задоволенні апеляційної скарги відмовити та рішення суду першої інстанції залишити в силі.
Згідно з ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Суд апеляційної інстанції, переглядаючи справу за наявними у ній доказами та перевіряючи законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які посилаються учасники справи, приходить до переконання, що оскаржуване рішення суду першої інстанції вимогам статті 242 КАС України відповідає.
З матеріалів справи судом першої інстанції встановлено, що Західним міжрегіональним управлінням ДПС по роботі з ВПП проведено документальну позапланову невиїзну перевірку АТ «Оператор газорозподільної системи «Закарпатгаз» з питання законності декларування від`ємного значення з податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис. грн по декларації з податку на додану вартість за березень 2023 року, з урахуванням періодів декларування від`ємного значення. 
За наслідками проведеної документальної позапланової невиїзної перевірки ДПС складено акт від 22 червня 2023 року № 431/33-00-04-01-01/05448610 (а.с. 6-20). 
На підставі вказаного акта перевірки ДПС було прийнято податкове повідомлення-рішення № 568/3300040101 від 01 серпня 2023 року, якими встановлено порушення вимог статті 198 пункту 198.2, пункту 198.6 Податкового кодексу України та застосовано до позивача штрафні санкції у розмірі 24 355 949 грн (а.с. 26,27).
Судом першої інстанції встановлено, що вказане податкове повідомлення-рішення оскаржене відповідачем в судовому порядку, проте рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 28 січня 2025 року у справі № 260/7652/23, яке було залишено без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 27 травня 2025 року, у задоволенні адміністративного позову Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Закарпатгаз» до Західного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків, відмовлено (а.с. 37-56).
А відтак, податковий борг, що виник на підставі вищевказаного податкового повідомлення-рішення є узгодженим. Доказів зворотного судом не здобуто. 
Згідно довідки про суму податку, Акціонерне товариство самостійно сплатило податковий боргу в розмірі 523 622 гривень. Таким чином, не сплаченою сумою податкового боргу залишається 23 832 327 грн та пеня в сумі 4536,14 (а.с. 23).

У зв`язку з цим, позивач звернувся до суду з позовом про стягнення в судовому порядку вищезазначеного податкового боргу.
Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції враховує такі підстави.
Враховуючи вимоги частини 2 статті 19 Конституції України та частини 2 статті 2 КАС України, законодавцем визначено критерії для оцінювання рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, що вироблені у практиці європейських країн.
Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
Так, відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів регулює Податковий кодекс України (далі - ПК України), який, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.
Відповідно до підпункту 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 ПК України платники податків зобов`язані сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.
Згідно з підпунктами 14.1.39, 14.1156, 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 ПК України грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності;
податкове зобов`язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк);
податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.
Відповідно до пунктів 57.1, 57.3 статті 57 ПК України, якою визначені строки сплати податкового зобов`язання, платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
У разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.
У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов`язання платник податків зобов`язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження.
Згідно з пп.»е» п.176.1 ст.176 ПК України платники податку зобов`язані своєчасно сплачувати узгоджену суму податкових зобов`язань, а також суму штрафних (фінансових) санкцій, нарахованих органом державної податкової служби, та пені, за винятком суми, що оскаржується в адміністративному або судовому порядку.
Аналіз зазначених норм закону свідчить, що у платника податку виникає безумовний обов`язок зі сплати грошового зобов`язання після його узгодження. Несплачена сума грошового зобов`язання у встановлений законом строк є податковим боргом.
Згідно п.п. 20.1.34 п. 20.1 ст. 20 ПК України контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, обслуговуючих такого платника, на суму податкового боргу або його частини.
Відповідно до п. 95.1 ст. 95 ПК України контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що позивач звернувся до суду з позовом про стягнення податкового боргу з відповідача у сумі 23 836 863,14 грн, який виник у Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Закарпатгаз» відповідно до податкового повідомлення-рішення № 568/3300040101 від 01 серпня 2023 року на суму 23 832 327 грн та пені на суму 4 536,14 грн.
Щодо аргументів апеляційної скарги про неузгодженість податкового бору, то суд апеляційної інстанції зазначає таке.
Судом апеляційної інстанції досліджено матеріали справи та встановлено, що за результатом проведеної ДПС перевірки 22.08.2023 року в інтегрованій картці платника податків (далі – ІКП) АТ «Закарпатгаз» було відображено податкове повідомлення-рішення (далі – ППР) № 568/3300040101 від 01.08.2023 року на суму 24 355 949,00 грн. 
У зв`язку з несплатою суми податкового боргу за цим ППР в ІКП відповідача станом на 22.08.2023 рік виник податковий борг в сумі 24 355 698,77 грн. 
З метою погашення наявного податкового боргу АТ «Закарпатгаз» в період з 25.08.2023 року по 13.09.2023 року здійснило самостійне погашення боргу на загальну суму 19 484 508,77 гривень. 
Разом з тим, АТ «Закарпатгаз» не погодилось з висновками акта перевірки, за результатом якого було сформоване ППР № 568/3300040101 від 01.08.2023 року на суму 24 355 949,00 грн. і скористалося своїм правом на оскарження цього ППР в судовому порядку.
Так, після надходження до Західного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків ухвали Закарпатського окружного адміністративного суду від 05.09.2023 № 260/7652/23 про відкриття провадження в адміністративній справі про скасування зазначеного вище ППР від 11.09.2023 року, в ІКП АТ «Закарпатгаз» було виключено донараховане зобов`язання в сумі 24 355 949,00 грн як неузгоджене. 
Про відповідні дії АТ «Закарпатгаз» було повідомлено листом Західного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків від 22.09.2023 № 3636/6/33-00-04-01-01. 
Внаслідок чого в ІКП АТ «Закарпатгаз» по платежу ПДВ станом на 11.09.2023 року виникла переплата в сумі 19 484 508,77 грн. 
В подальшому, як це вбачається з долучених до матеріалів справи відомостей з ІКП, з 01.10.2023 року АТ «Закарпатгаз» використовувало цю переплату (19 484 508,77 грн.) для оплати поточних податкових зобов`язань Акціонерного товариства по ПДВ, про що самостійно повідомило позивача листом від 28.11.2023 № 880-Сл-8437-1123. 
Надалі, постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 27.05.2025 року залишено без змін рішення Закарпатського окружного адміністративного суду, відповідно до якого зобов`язання донараховані ДПС за результатами перевірки визнано правомірними, а суму 24 355 949,00 грн., визначену у ППР №568/3300040101 від 01.08.2023 – узгодженою. 
Водночас, оскільки переплату, яка обліковувалася в ІКП АТ «Закарпатгаз» в сумі 19 484 508,77 грн відповідач використав у повному обсязі, що підтверджується як листом Акціонерного товариства від 28.11.2023 № 880-Сл-8437-1123 так і витягом з ІКП Акціонерного товариства по ПДВ, з інформації якої убачається, що переплата станом на 02.01.2024 була остаточно зарахована по податковій декларації з ПДВ №9345466258 від 19.12.2023, а відтак 10.06.2025 року на підставі вищезгаданого судового рішення, що набрало законної сили, в ІКП АТ «Закарпатгаз»  по ПДВ у графі «недоїмка» відображено податковий борг в сумі 24 355 949,00 гривень за ППР №568/3300040101 від 01.08.2023. 
У зв`язку з чим, на виконання ст. 59 ПК України, Західним міжрегіональним управлінням ДПС по роботі з великими платниками податків було зареєстровано та направлено АТ «Закарпатгаз» податкову вимогу від 12.06.2025 року №0000005-1300-3300 на суму 24 355 949,00 гривень. 
За таких обставин, суд апеляційної інстанції не приймає до уваги доводи АТ «Закарпатгаз» про те, що зобов`язання в розмірі 19 484 759,00 гривень ним уже сплачене у 2023 році і повторному стягненню не підлягає, оскільки це спростовується матеріалами справи а відтак не ґрунтується на фактичних обставинах та доказах в їх підтвердження.
Надалі, як це убачається з ІКП Акціонерного товариства по ПДВ, 27.06.2025 відповідачем на підставі платіжного доручення №845675167 від 27.06.2025 сплачено до бюджету кошти в сумі 523 622, 00 грн, що і стало підставою нарахування пені в сумі 4536,14 грн 27.06.2025, що відображено в ІКП Акціонерного товариства по ПДВ. 
Отже загальна сума заборгованості на 29.07.2025 – день звернення до суду становила 23 836 863,14 є узгодженою та підлягає стягненню до бюджету.  
При цьому суд апеляційної інстанції зазначає, що наявність на розгляді в суді справи щодо оскарження податкової вимоги про сплату боргу не спричиняє обставин об`єктивної неможливості розгляду справи про стягнення податкового боргу, оскільки це не впливає на узгодженість податкових зобов`язань, на підставі яких виник податковий борг, що підлягає стягненню, оскільки податкова вимога про сплату боргу є інформаційним актом щодо узгоджених податкових зобов`язань, а не актом їх донарахувань, надсилання якої водночас лежить в площині позасудових обов`язкових процедур.
З урахуванням наведеного, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про наявність у відповідача податкового боргу у вказаній сумі на момент звернення з цим позовом до суду, водночас доказів погашення якого останнім на час розгляду справи не надано.
Згідно з статтею 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно до частини 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Підсумовуючи вказане, надаючи правову оцінку аргументам сторін, в обсязі встановлених у цій справі фактичних обставин, враховуючи їхній зміст та юридичну природу, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що матеріалами справи підтверджується наявність несплаченого Акціонерним товариством «Оператор газорозподільної системи «Закарпатгаз» податкового боргу в сумі 23 836 863,14 грн, а тому позовні вимоги про його стягнення є підставними. 
Разом з тим, апеляційним судом не встановлено допущення судом першої інстанції порушень, які б призвели до неправильного вирішення справи.
Згідно з частиною 2 статті 6 КАС України та статтею 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» передбачено застосування судами Конвенції та практики ЄСПЛ як джерела права.
У пункті 58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.
З огляду на викладене, враховуючи положення статті 316 КАС України, прецедентну практику ЄСПЛ, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що судом першої інстанції в оскаржуваному рішенні викладено підстави задоволення позовних вимог, на основі об`єктивної оцінки наданих сторонами доказів повно встановлено фактичні обставини справи, правильно застосовано норми матеріального права. Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, на законність судового рішення не впливають.
Керуючись статтями 241, 243, 308, 310, 316, 321, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

                                                  П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Закарпатгаз» залишити без задоволення, а рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 19 серпня 2025 року у справі №260/6081/25 – без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя	 	Т. І. Шинкар 	
судді	 	О. І. Довга 	
 	 	І. І. Запотічний  	
Повне судове рішення складено  15.12.25