ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2026 року	м. Одеса	Справа № 916/4642/25	
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді: Богатиря К.В.
суддів: Поліщук Л.В., Таран С.В.

секретар судового засідання Шаповал А.В.

за участю представників сторін у справі:
Від фізичної особи ОСОБА_1 - адвокат Чугунов С.О.
Від Департаменту культури, національностей, релігій та охорони об`єктів культурної спадщини Одеської обласної державної адміністрації - Фролова І.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу: фізичної особи ОСОБА_1 
на ухвалу Господарського суду Одеської області від 24.11.2025 про відмову у відкритті провадження, суддя суду першої інстанції Бездоля Д.О., м. Одеса, повний текст ухвали складено та підписано 24.11.2025
по справі №916/4642/25
за позовом фізичної особи ОСОБА_1 
до відповідачів:
1) Департаменту культури, національностей, релігій та охорони об`єктів культурної спадщини Одеської обласної державної адміністрації 
2) Товариства з обмеженою відповідальністю «Гуртожиток творчих працівників»
про визнання недійсним договору, -
ВСТАНОВИВ:
Описова частина.
18.11.2025 до Господарського суду Одеської області надійшла позовна заява фізичної особи ОСОБА_1 до Департаменту культури, релігій та охорони об`єктів культурної спадщини Одеської обласної державної адміністрації та Товариства з обмеженою відповідальністю «Гуртожиток творчих працівників», в якій позивач просив суд визнати недійсним укладений між відповідачами договір управління майном від 04.08.2016 № 979.
Короткий зміст оскаржуваної ухвали суду першої інстанції.
Ухвалою Господарського суду Одеської області від 24.11.2025 у відкритті провадження у справі № 916/4642/25 за позовною заявою фізичної особи ОСОБА_1 за вх. ГСОО № 4778/25 від 18.11.2025 - відмовлено.
Приймаючи дане рішення, суд першої інстанції вказав, що враховуючи предмет, характер спору та суб`єктний склад його сторін, спір у даній справі не підлягає розгляду за правилами господарського судочинства. 
Аргументи учасників справи.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів.
До Південно-західного апеляційного господарського суду надійшла апеляційна скарга фізичної особи ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Одеської області від 24.11.2025 про відмову у відкритті провадження по справі №916/4642/25.
Апелянт зазначив, що процесуальними нормами ГПК України визначено, що фізична особа має право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду. Крім того, господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, сторонами яких є юридичні особи.
Апелянт вказав, що позов у даній справі подано фізичною особою, яка не є підприємцем та вважає, що договір управління майном від 04.08.2016 №979 порушує її законні інтереси, як члена Одеської міської територіальної громади, яка знаходиться в Одеській області (тобто, співвласника відповідного комунального майна) та, як мешканця гуртожитку творчих працівників за адресою: АДРЕСА_1 . Отже, спір щодо укладання, зміни, розірвання і виконання договору управління майном від 04.08.2016 №979 між двома юридичними особами підпадає відповідно до п.1 ч.1 ст.20 ГПК України під виключну юрисдикцію господарського суду.
Апелянт вважає хибним посилання суду першої інстанції на ч.1 ст19 ЦПК України, оскільки вказана стаття має застереження: «крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства», а відповідно до п.1 ч.1 ст.20 ГПК України спори, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, сторонами яких є юридичні особи, розглядаються господарськими судами.
Керуючись викладеним вище, апелянт просить скасувати ухвалу Господарського суду Одеської області від 24.11.2025 про відмову у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Департаменту культури, релігій та охорони об`єктів культурної спадщини Одеської обласної державної адміністрації та Товариства з обмеженою відповідальністю «Гуртожиток творчих працівників», а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Короткий зміст відзивів на апеляційну скаргу.
До Південно-західного апеляційного господарського суду від Департаменту культури, національностей, релігій та охорони об`єктів культурної спадщини Одеської обласної державної адміністрації надійшов відзив на апеляційну скаргу фізичної особи ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Одеської області від 24.11.2025 про відмову у відкритті провадження по справі №916/4642/25.
Відповідач-1 вказав, що позивач є фізичною особою, яка не є суб`єктом господарювання, позовні вимоги заявлені не у зв`язку із здійсненням господарської діяльності позивачем, із змісту позову вбачається, що ОСОБА_1 фактично захищає свої житлові та особисті інтереси як мешканець гуртожитку, а не права чи інтереси у сфері господарювання.
Відповідач-1 вважає, що подання апеляційної скарги в даній справі має ознаки зловживання процесуальними правами, оскільки: позивач свідомо обирає неналежну юрисдикцію, не усуває фундаментальні недоліки відсутності права на позов, створює необґрунтоване процесуальне навантаження на суд.
Керуючись викладеним вище, відповідач-1 просить апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Господарського суду Одеської області від 24.11.2025 у справі № 916/4642/25 - залишити без змін.
До Південно-західного апеляційного господарського суду від Товариства з обмеженою відповідальністю «Гуртожиток творчих працівників» надійшов відзив на апеляційну скаргу фізичної особи ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Одеської області від 24.11.2025 про відмову у відкритті провадження по справі №916/4642/25.
Відповідач-2 вказує, що апеляційна скарга подана фізичною особою, яка не є суб`єктом господарювання та не перебуває з ТОВ «Гуртожиток творчих працівників» у жодних господарських, корпоративних чи зобов`язальних правовідносинах. Позовні вимоги апелянта фактично спрямовані на захист її особистих житлових інтересів як мешканця гуртожитку, а не на захист прав у сфері господарської діяльності. 
На думку відповідача-2, сам лише факт існування договору управління майном між двома юридичними особами не створює для фізичної особи права на звернення до господарського суду.
Відповідач-2 також зазначив, що посилання апелянта на статус члена територіальної громади не створює індивідуального речового чи зобов`язального права на комунальне майно та не надає права оскаржувати правочини, укладені уповноваженими органами власника.
Керуючись викладеним вище, відповідач-2 просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу Господарського суду Одеської області від 24.11.2025 - без змін.
Рух справи у суді апеляційної інстанції.
Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи №916/4642/25 було визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя Богатир К.В., судді Поліщук Л.В., Таран С.В., що підтверджується витягом з протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 27.11.2025.
На момент надходження апеляційної скарги, матеріали справи №916/4642/25 на адресу Південно-західного апеляційного господарського суду не надходили.
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 01.12.2025 відкладено вирішення питання про можливість відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою фізичної особи ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Одеської області від 24.11.2025 про відмову у відкритті провадження по справі №916/4642/25 до надходження матеріалів справи на адресу Південно-західного апеляційного господарського суду; доручено Господарському суду Одеської області невідкладно надіслати матеріали справи №916/4642/25 на адресу Південно-західного апеляційного господарського суду.
До Південно-західного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи №916/4642/25.
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 15.12.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою фізичної особи ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Одеської області від 24.11.2025 про відмову у відкритті провадження по справі №916/4642/25; встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу, а також будь-яких заяв чи клопотань з процесуальних питань до 05.01.2026; призначено справу №916/4642/25 до розгляду на 15.01.2026 о 11:30; встановлено, що засідання відбудеться у приміщенні Південно-західного апеляційного господарського суду за адресою: м. Одеса, пр. Шевченка, 29, зал судових засідань № 7, 3-ій поверх; явка представників учасників справи не визнавалася обов`язковою; роз`яснено учасникам судового провадження їх право подавати до суду заяви про розгляд справ у їхній відсутності за наявними в справі матеріалами; роз`яснено учасникам судового провадження їх право брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду у тому числі із застосуванням власних технічних засобів.
15.01.2026 у судовому засіданні прийняли участь представник фізичної особи ОСОБА_1 - адвокат Чугунов С.О. та представник Департаменту культури, національностей, релігій та охорони об`єктів культурної спадщини Одеської обласної державної адміністрації - Фролова І.М.
Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Гуртожиток творчих працівників» у судове засідання не з`явився, хоча повідомлявся про дату, час та місце проведення судового засідання належним чином.
Відповідно до ч. 2, 3 ст. 120 ГПК України суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою. Виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень.
Відповідно до п. 2 ч. 6 ст. 242 ГПК України днем вручення судового рішення є день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи.
Як вбачається з матеріалів справи, копія ухвали Південно-західного апеляційного господарського суду від 15.12.2025, якою призначено справу №916/4642/25 до розгляду на 15.01.2026 о 11:30, була отримана в електронному кабінеті Товариством з обмеженою відповідальністю «Гуртожиток творчих працівників» - 16.12.2025.
Крім того, до Південно-західного апеляційного господарського суду надійшло клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «Гуртожиток творчих працівників» про розгляд справи за відсутності представника.
Явка представників сторін у судове засідання, призначене на 15.01.2026, не визнавалась апеляційним господарським судом обов`язковою, про наявність у сторін доказів, які відсутні у матеріалах справи та без дослідження яких неможливо розглянути апеляційну скаргу фізичної особи ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Одеської області від 24.11.2025 про відмову у відкритті провадження по справі №916/4642/25, до суду не повідомлялося.
Таким чином, колегія суддів вважає, що в даному судовому засіданні повинен відбутися розгляд апеляційної скарги фізичної особи ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Одеської області від 24.11.2025 про відмову у відкритті провадження по справі №916/4642/25 по суті, не дивлячись на відсутність представника апелянта, повідомленого про судове засідання належним чином. Відсутність зазначеного представника у даному випадку не повинно заважати здійсненню правосуддя.
Фактичні обставини, встановлені судом.
18.11.2025 до Господарського суду Одеської області надійшла позовна заява фізичної особи ОСОБА_1 до Департаменту культури, релігій та охорони об`єктів культурної спадщини Одеської обласної державної адміністрації та Товариства з обмеженою відповідальністю «Гуртожиток творчих працівників», в якій позивач просив суд визнати недійсним укладений між відповідачами договір управління майном від 04.08.2016 № 979.
Зі змісту позовної заяви вбачається, що фізична особа ОСОБА_1 , як працівник Комунального підприємства «Одеський обласний академічний драматичний театр», з 02.03.2007, на підставі виданого ордеру, разом з членами родини проживає у кімнаті № НОМЕР_1 у гуртожитку творчих працівників, за адресою: АДРЕСА_1 . Водночас, як наголошує позивач, власником 7, 8 та 9 поверхів будівлі вищевказаного гуртожитку є територіальна громада в особі Одеської обласної ради, а повноваження з управління цим об`єктом нерухомості делеговано Одеській обласній державній адміністрації. 
Так, за поясненнями позивача, між відповідачами був укладений спірний договір, умовами якого передбачено здійснення відповідачем-2 управління 7, 8 та 9 поверхами будівлі вищевказаного гуртожитку, разом з цим, як вказує позивач, цей договір укладений відповідачем-1 за відсутності належних повноважень, що зачіпає законні інтереси фізичної особи ОСОБА_1 , як мешканця гуртожитку.
Мотивувальна частина.
Відповідно до ч. 1 ст. 269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Частиною 2 ст. 269 ГПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Розглянувши матеріали господарської справи, доводи та вимоги апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а ухвала суду першої інстанції не підлягає скасуванню, виходячи з таких підстав.
Статтею 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.
Згідно з ч. 1 ст. 2 ГПК України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.
Частиною 2 статті 4 ГПК України передбачено, що юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.
Так, спори за участю особи, як учасника цивільних правовідносин, підлягають розгляду у судах відповідно до вимог як Цивільного процесуального кодексу України, так і Господарського процесуального кодексу України, залежно від змісту позовних вимог та сторін такого спору.
Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.
Тобто, у порядку цивільного судочинства за загальним правилом можна розглядати будь-які справи, в яких хоча б одна зі сторін є фізичною особою, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства.
Частиною першою статті 20 ГПК України унормовано, що господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах, що виникають з корпоративних відносин, в тому числі у спорах між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи або між юридичною особою та її учасником (засновником, акціонером, членом), у тому числі учасником, який вибув, пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, крім трудових спорів (п.3); вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, визнання недійсними актів, що порушують права на майно (майнові права), якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав чи спору, що виник з корпоративних відносин, якщо цей спір підлягає розгляду в господарському суді і переданий на його розгляд разом з такими вимогами (п. 13); інші справи у спорах між суб`єктами господарювання (п. 15). Для цілей цього Кодексу господарською діяльністю є діяльність юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Комерційною господарською діяльністю (підприємництвом) є самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється юридичними особами та фізичними особами - підприємцями з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку. Некомерційною господарською діяльністю є самостійна систематична господарська діяльність, що здійснюється юридичними особами та фізичними особами - підприємцями, спрямована на досягнення економічних, соціальних та інших результатів без мети одержання прибутку.
Так, для віднесення справи до господарської юрисдикції суду необхідно визначити, чи правовідносини та спір є господарськими. Зокрема, господарський спір підвідомчий господарському суду за таких умов: участь у спорі суб`єктів господарювання; наявність між сторонами, по-перше, господарських відносин і, по-друге, спору про право, що виникає з відповідних відносин; наявність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення спору господарським судом; відсутність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення такого спору судом іншої юрисдикції.
Отже, господарські суди на загальних підставах вирішують спори між суб`єктами господарської діяльності, а також спори, якщо сторонами в судовому процесі виступають фізичні особи, що не є суб`єктами підприємницької діяльності, якщо це прямо передбачено процесуальним законом.
Серед загальних критеріїв визначення судової юрисдикції виділяють предметний (характер спірних матеріальних правовідносин) і суб`єктний (суб`єктний склад цих правовідносин) критерії. Критерії розмежування видів судової юрисдикції - це передбачені законом підстави, з якими пов`язується можливість віднесення справи до того чи іншого виду судової юрисдикції.
Як вбачається з позовної заяви фізичної особи ОСОБА_1 , відповідачами за поданим до господарського суду позовом є дві юридичні особи.
В свою чергу, позивач є фізичною особою, яка не є суб`єктом господарювання, а позовні вимоги заявлені не у зв`язку із здійсненням господарської діяльності позивачем, адже зі змісту позову вбачається, що ОСОБА_1 фактично захищає власні права та інтереси як мешканець гуртожитку, а не права чи інтереси у сфері господарювання.
Крім того, зі змісту позовної заяви судом не встановлено, що у позивача наявні корпоративні відносини з відповідачем-1 чи відповідачем-2 та заявлені позовні вимоги стосуються питань створення, діяльності, управління або припинення діяльності відповідачів.
ОСОБА_1 не є стороною договору управління майном від 04.08.2016, не довела наявності у себе будь-якого суб`єктивного права, що випливає з цього договору, та не обґрунтувала, яким чином його укладення або виконання порушує її господарські права.
Саме по собі оскарження фізичною особою договору, укладеного між двома юридичними особами, не створює господарського спору як такого, адже позивач жодним чином не довела, що звертається за захистом саме свої порушених господарських прав.
Отже, враховуючи предмет, характер спору та суб`єктний склад його сторін, суд першої інстнації дійшов вірного висновку про те, що спір за вищевказаними позовними вимогами не підлягає розгляду за правилами господарського судочинства.
В той же час, як вірно зазначив суд першої інстанції, з урахуванням предмету та підстав позову, які стосуються житлових прав позивача як мешканця гуртожитку, з огляду на суб`єктний склад спірних правовідносин (позивач є фізичною особою) та ст. 19 ЦПК України, дана справа підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. 
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 175 ГПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду за правилами господарського судочинства.
Наведена норма права підлягає застосуванню, якщо позов подано внаслідок помилкового уявлення особи про її право на звернення до господарського суду у випадках, коли предмет спору чи суб`єктний склад його учасників не охоплюється юрисдикцією господарських судів, або коли право чи інтерес не підлягають судовому захисту.
Така правова позиція Верховного Суду наведена, зокрема, в постанові від 26.05.2025 у справі № 910/14209/24.
Таким чином, оскільки позовна заява фізичної особи ОСОБА_1 не підлягає розгляду за правилами господарського судочинства, то суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відмову у відкритті провадження у справі згідно з п. 1 ч. 1 ст. 175 Господарського процесуального кодексу України.
Таким чином, доводи апеляційної скарги жодним чином не спростовують висновків, до яких дійшла колегія суддів та не доводять неправильність чи незаконність рішення, прийнятого судом першої інстанції.
Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 09.12.1994р., серія A, №303-A, п.29).
Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Трофимчук проти України").
Висновки апеляційного господарського суду.
Згідно статті 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Будь-яких підстав для скасування ухвали Господарського суду Одеської області від 24.11.2025 про відмову у відкритті провадження по справі №916/4642/25 за результатами її апеляційного перегляду, колегією суддів не встановлено.
За вказаних обставин оскаржувана ухвала Господарського суду Одеської області від 24.11.2025 про відмову у відкритті провадження по справі №916/4642/25 підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга залишенню без задоволення із віднесенням витрат на оплату судового збору за подачу апеляційної скарги на апелянта.
Керуючись статтями 269-271, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Південно-західний апеляційний господарський суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу фізичної особи ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Одеської області від 24.11.2025 про відмову у відкритті провадження по справі №916/4642/25 - залишити без задоволення.
Ухвалу Господарського суду Одеської області від 24.11.2025 про відмову у відкритті провадження по справі №916/4642/25 - залишити без змін.
Витрати зі сплати судового збору за подачу апеляційної скарги покласти на апелянта.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду у випадках і строки, передбачені ст.ст. 287, 288 ГПК України.
Повний текст постанови складено та підписано 19.01.2026.

Головуючий К.В. Богатир

Судді: Л.В. Поліщук

С.В. Таран