ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 545/2712/25  Номер провадження 22-ц/814/875/26	Головуючий у 1-й інстанції Стрюк Л. І.  Доповідач ап. інст. Лобов О. А.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2026 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючий суддя Лобов О.А.
судді: Дорош А.І., Триголов В.М.
за участю секретаря судового засідання Грицак А.Я.
розглянув у відкритому судовому засіданні в м.Полтаві справу за апеляційною скаргою адвокатки Власенко Наталії Олексіївни, представниці Виробничого сільськогосподарського кооперативу «Злагода», на рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 11 вересня 2025 року (час ухвалення судового рішення і дата виготовлення повного текста судового рішення не зазначені) у справі за позовом  ОСОБА_1 до Виробничого сільськогосподарського кооператива «Злагода» про розірвання договору оренди землі.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, апеляційний суд

у с т а н о в и в :

У червні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаним позовом, просив ухвалити рішення, яким розірвати договір оренди землі (кадастровий номер 5324081400:00:004:0010, площею 4,9781 га) від 01 липня 2013 року, укладений між ОСОБА_1 і ВСК «Злагода», стягнути на його користь понесені судові витрати.
Заявлені вимоги обґрунтовані тим, що 01.07.2013 між ним і ВСК «Злагода» укладений договір оренди №б/н, відповідно до умов якого орендодавець надав, орендар прийняв в строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення на території Кіровської сільської ради Полтавського району.
Відповідач двічі порушив умови договору - всупереч умовам укладеного договору відповідач здійснив оплату орендної плати за 2023 рік лише 20 березня 2024 року, а за 2024 рік не здійснив оплати взагалі, що є підставою для розірвання договору оренди.
Вважає, що дії відповідача, який уклав договір оренди земельної ділянки, є недобросовісними, оскільки останній, розуміючи покладений на нього обов`язок своєчасного внесення орендної плати та мету, з якою було укладено договір для орендодавця, свідомо уникає виконання свого обов`язку, пов`язаного із використанням орендованої землі.

Рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 11 вересня 2025 року позов задоволений.
Розірваний договір оренди землі б/н від 01 липня 2013 року, укладений між ОСОБА_1 і Виробничим сільськогосподарським кооперативом «Злагода» щодо передачі в оренду Виробничому сільськогосподарському кооперативу «Злагода» земельної ділянки кадастровий номер 5324081400:00:004:0010, площею 4,9781 га, у тому числі рілля 4,9781 га, розташованої на території Кіровської сільської ради Полтавського району Полтавської області.
Стягнуто з Виробничого сільськогосподарського кооперативу «Злагода» на користь  ОСОБА_1 витрати із сплати судового збору в розмірі 968,96 грн.

Адвокатка Власенко Н.О., представниця ВСК «Злагода», в апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати, ухвалити нове про відмову у задоволенні позову.
В обгрунтування вимог апеляційної скарги наголошується, що суд першої інстанції неправильно витлумачив зміст договору оренди з урахуванням внесених до нього змін додатковими угодами від 04 квітня 2017 року і від 25 березня 2019 року. Суд не зверув уваги, що вказаними додатковими угодами розділ договору «Орендна плата» викладений у новій редакції, тому помилково вважав, що умови договору у первісній редакції про внесення орендної плати до 30 числа останнього звітного місяця залишилися чинними.
Суд проігнорував ту обставину, що позивач не надав відповідачу банківські реквізити для перерахування коштів, тобто мало місце прострочення кредитора, що відповідно до ст.613 ЦК України звільняє боржника від відповідальності за невиконання зобов?язання. 
Отже, вирішуючи цей спір, суд мав врахувати добросовісність поведінки сторін договору. 

Відзив на апеляційну скаргу судом не отриманий. 

Апеляційний суд, перевіривши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги та позовних вимог, заявлених в суді першої інстанції, приходить висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав:
Відповідно до п.1 ч.1 ст.374, ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а апеляційну скаргу – без задоволення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Судом першої інстанції встановлено, що 01 липня 2013 року між ОСОБА_1 і ВСК «Злагода» укладений договір оренди земельної ділянки загальною площею 4,9781 га, у тому числі рілля 4,9781 га, кадастровий номер 5324081400:00:004:0010, що розташована на території Кіровської сільської ради Полтавського району Полтавської області строком на 5 років (п. 8 договору (а.с.8-10).
У пунктах 9-14 договору визначено розмір орендної плати за використання земельної ділянки, її обчислення, строк виплати, санкції за порушення строків виплати орендної плати та інше.
Так, п. 11 договору передбачено, що орендна плата сплачується грошима до 30 числа останнього у році місяця.
Відповідно до п.38 договору дія договору припиняється шляхом його розірвання за рішенням суду на вимогу однієї із сторін унаслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених Договором.
Відповідно до п.41 договору за невиконання або неналежне виконання договору сторони несуть відповідальність відповідно до закону та цього договору.
Актом прийому-передачі ОСОБА_1 передав, а ВСК «Злагода» прийняв земельну ділянку площею 4,9781 га, яка розташована на території Кіровської сільської ради Полтавського району Полтавської області (а.с.11).
03.04. 2017 між сторонами укладено додаткову угоду до договору оренди земельної ділянки від 01.07.2013 року (а.с.10 зворот).
Відповідно до п.1 додаткової угоди розділ «Строк дії договору» змінено та викладено в такій редакції: 
«8. даною додатковою угодою договір продовжено до 23.11.2027 року. Також, цією додатковою угодою внесено зміни в п. 9 Розділ «Орендна плата» який змінено та викладено в наступній редакції: «За користування земельною ділянкою орендар сплачує орендодавцю щороку орендну плату у розмірі 8 (вісім) відсотків від середнього розміру 5,39 га земельної частки (паю), що числиться по Кіровській сільській раді, виходячи з нормативної грошової оцінки землі з урахуванням коефіцієнту індексації 4,7964 та коефіцієнту грошової оцінки 1,756, станом на 01.01.2017 становить 173265,54 грн., а саме 13861,24 грн. 24 коп.»
У п.4 додаткової угоди визначено, що інші умови договору, до яких не внесені зміни, зберігають чинність.
Додатковою угодою від 25 березня 2019 року до договору оренди від 01 липня 2013 року (а.с.22 зворот) внесені зміни, а саме розділ «Орендна плата» змінено і викладено і такій редакції:
« 9. За користування орендар сплачує орендодавцю щороку орендну плату у розмірі 10 (десять) відсотків від середнього розміру 5,39 га земельної частки (паю), що числиться по Кіровській сільській раді, виходячи з нормативної грошової оцінки землі з урахуванням коефіцієнту індексації 4,7964 та коефіцієнту грошової оцінки 1,756, станом на 01.01.2017 становить 173 265,54 грн, а саме 17 326,55 грн 55 коп.»
Пунктом 4 додаткової угоди встановлено, що інші умови договору, до яких не внесені зміни, зберігають чинність.
Згідно видаткового касового ордера від 20 березня 2024 року позивач 20.03.2024 отримав оренду плату за 2023 рік у розмірі 21 302,10 грн (а.с.23).
Як зазначив представник відповідача, за 2024 рік орендна плата нарахована, що підтверджується відомостями товариства про нарахування паїв за 2024 рік з врахуванням утримання усіх обов`язкових платежів у розмірі – 20 375,86 грн (а.с.24), проте не сплачена.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що згідно ст.15 Закону №161-XIV істотними умовами договору оренди землі є, зокрема, орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату.
Тобто строки виплати орендної плати не можуть бути виключені з умов договору, оскільки це є суттєвим порушенням права орендодавця.
Додаткові угоди не містять зміни нумерації інших розділів Договору від 01.07.2013 «Умови використання земельної ділянки» п.15-17, «Умови і строки передачі земельної ділянки» п.18-20 та інші, що свідчить про незмінність п.10-14 Договору.
Отже, доводи представника відповідача щодо зміни додатковими угодами розділу «Орендна плата» в договорі від 01.07.2013 та виключення п.11 є безпідставними та такими, що не беруться судом до уваги.
Відповідачем в порушення п.11 договору від 01.07.2013 несвоєчасно сплачено орендну плату позивачу за користування земельною ділянкою за 2023 рік та не сплачено орендну плату за 2024 рік станом на день розгляду справи.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги, апеляційний суд виходить з такого.
Згідно з частинами першою, другою, четвертою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Згідно зі статтею 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.
У статті 21 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди.
За положеннями статті 24 Закону України «Про оренду землі» орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати.
Частиною першою статті 32 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що на вимогу однієї зі сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України.
Водночас у пункті д) частини першої статті 141 ЗК України передбачено таку підставу припинення права користування земельною ділянкою як систематична несплата земельного податку або орендної плати.
Отже, згідно зі статтями 13, 15, 21 Закону України «Про оренду землі» основною метою договору оренди земельної ділянки та одним з визначальних прав орендодавця є своєчасне отримання останнім орендної плати у встановленому розмірі. У разі систематичної несплати орендної плати за користування земельною ділянкою, тобто систематичне порушення договору оренди земельної ділянки може бути підставою для розірвання такого договору.
Відповідно до частини другої статті 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених законом або договором. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.
Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що вказані положення закону, які регулюють спірні відносини, вимагають саме систематичної (два та більше випадків) несплати орендної плати, передбаченої договором, як підстави для розірвання договору оренди земельної ділянки, що також є істотним порушенням умов договору, оскільки позбавляє позивача можливості отримати гарантовані договором кошти за те, що їх земельну ділянку використовує інша особа.
Підставою для розірвання договору оренди землі є систематична несплата орендної плати (два та більше випадки). При цьому, систематична сплата орендної плати не у повному обсязі, визначеному договором, тобто як невиконання, так і неналежне виконання умов договору, є підставою для розірвання такого договору, оскільки згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (див. постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 березня 2019 року у справі № 183/262/17).
Об`єднана Палата Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у постанові від 10 жовтня 2019 року у справі № 293/1011/16-ц дійшла висновку, що тлумачення пункту «д» частини першої статті 141 ЗК України, частини другої статті 651 ЦК України свідчить, що «несплата орендної плати» охоплює випадки як невиплати орендної плати у цілому, так і її виплата у розмірі меншому, ніж визначено договором (без урахування індексації, індексу інфляції тощо).
Сам факт систематичного порушення договору оренди земельної ділянки щодо сплати орендної плати є підставою для розірвання такого договору, незважаючи на те, чи виплачена в подальшому заборгованість, оскільки згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Верховний Суд у своїй постанові від 10.09.2021 року у справі № 650/628/19 (провадження № 61-21777св19) вказав, що згідно зі статтями13,15,21 Закону України «Про оренду землі» основною метою договору оренди земельної ділянки та одним із визначальних прав орендодавця є своєчасне отримання останнім орендної плати у встановленому розмірі.
Оскільки законодавець визначає однією із істотних умов договору оренди землі орендну плату, то основний інтерес особи, яка передає майно в оренду, полягає в отриманні орендної плати за таким договором. Порушення цього інтересу має наслідком завдання шкоди, через що сторона (орендодавець) значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору оренди земельної ділянки.
Апеляційний суд визнає необгрунтованими доводи апеляційної скарги про недобросовісну поведінку позивача у справі – вчинення дій, спрямованих на уникнення отримання орендної плати, з огляду на те, що у суді першої інстанції відповідач не обгрунтовував свої заперечення проти позову такими обставинами, відповідні докази на підтвердження вказаних обставин суду першої інстанції не подав, а в апеляційній скарзі не наведено обгрунтованих доводів і відповідних доказів про існування у відповідача об?єктивних перешкод заперечувати проти позову саме з таких підстав. 
Проаналізувавши зміст договору оренди (а.с.8-10), і додаткових угод до нього (а.с.10 зворот, 22 зворот), апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що внаслідок внесених 03 квітня 2017 року і 25 березня 2019 року змін до договору оренди залишився незмінним пункт 11 договору, згідно якого орендна плата має сплачуватися грошима до 30 числа останнього звітного року місяця, тобто до 30 грудня кожного року.
Судом першої інстанції встановлено і визнається відповідачем, що орендна плата за 2023 рік сплачена позивачу лише 30 березня 2024 року, а за 2024 рік не сплачена за станом на час ухвалення рішення судом першої інстанції.
Отже мало місце системне порушення умов договору щодо сплати орендної плати, що є підставою для розірвання договору. 
В апеляційній скарзі відсутні посилання на нові істотні обставини та відповідні докази, з якими процесуальне законодавство пов`язує можливість скасування чи зміни судового рішення.
Керуючись ст.367, п.1 ч.1 ст.374, ст.375, ст.382, ст.384 ЦПК України, апеляційний суд 
У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу адвокатки Власенко Наталії Олексіївни, представниці ВСК «Злагода», залишити без задоволення. 
Рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 11 вересня 2025 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.
Повний текст постанови виготовлено 26 січня 2026 року.

Головуючий суддя О.А.Лобов 

Судді:       А.І.Дорош

 В.М.Триголов