ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 грудня 2025 року
м. Київ
справа № 754/12559/24
провадження № 61-1880св25
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Червинської М. Є., 
суддів: Зайцева А. Ю., Коротенка Є. В., Коротуна В. М., Тітова М. Ю. (суддя-доповідач),
учасники справи:
заявник - ОСОБА_1 ,
заінтересована особа - П`ята Київська державна нотаріальна контора,
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу  ОСОБА_1 на ухвалу Деснянського районного суду міста Києва від 01 жовтня 2024 року в складі судді Галась І. А. та постанову Київського апеляційного суду від 16 січня 2025 року в складі колегії суддів: Невідомої Т. О., Нежури В. А., Соколової В. В.,
ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст вимог
У вересні 2024 року  ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою, у якій просив установити юридичний факт про те, що комора в підвалі, площею 9 кв.м, є невід`ємною складовою частиною квартири АДРЕСА_1 та була передана у власність померлому ОСОБА_2 за договором дарування від 13 листопада 1993 року № 3-2417, посвідченим 3-ю Львівською державною нотаріальною конторою.
Свої вимоги мотивував тим, що він є спадкоємцем ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина на квартиру АДРЕСА_1 , яка належала померлому на підставі договору дарування № 3-2417 від 13 листопада 1993 року.
Згідно з технічним паспортом на цю квартиру від 28 квітня 1993 року, квартира складається з житлової кімнати площею 15,3 кв.м, кухні, туалету та комори в підвалі площею 9,0 кв.м.
28 лютого 2024 року він звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Однак постановою від 28 лютого 2024 року йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру через відсутність у договорі дарування запису про комору в підвалі площею 9,0 кв.м як складової частини квартири.
Вважав, що при укладенні договору дарування № 3-2417 від 13 листопада 1993 року, на підставі якого спадкодавець набув право власності на квартиру, була допущена описка, а саме в договорі не зазначено комору як складову квартири. У зв`язку з цим він не може оформити спадщину та розпоряджатися своїм майном, що стало підставою для звернення до суду з цією заявою.
Короткий зміст судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій
Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 01 жовтня 2024 року, залишеною без змін постановою Київського апеляційного суду від 16 січня 2025 року, відмовлено у відкритті провадження у справі.
Суд першої інстанції, з яким погодився й суд апеляційної інстанції, виходив з того, що із заяви випливає спір про право, який не може бути розглянутий в порядку окремого провадження.
Короткий зміст та узагальнені доводи касаційної скарги
У серпні 2025 року ЗАТ «Вейка» подало до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати ухвалу Деснянського районного суду міста Києва від 01 жовтня 2024 року і постанову Київського апеляційного суду від 16 січня 2025 року та передати справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
На обґрунтування вимог касаційної скарги зазначає, що висновки судів про наявність спору про право є передчасними та ґрунтуються на припущеннях.
Суд першої інстанції не встановив між ким саме існує спір про право, чи між ким він може виникнути в майбутньому.
Водночас суд апеляційної інстанції помилково зазначив, що спір існує між ним та Львівською міською радою, оскільки матеріали справи та наведені ним обставини не дають підстав для такого висновку.
Він є єдиним спадкоємцем після смерті  ОСОБА_2 . Інших спадкоємців чи осіб, які оспорюють його спадкові права, немає. Тобто реального спору про право не існує, тому є всі підстави для розгляду заяви в порядку окремого провадження.
Рух справи в суді касаційної інстанції
Ухвалою Верховного Суду від 25 лютого 2025 року відкрито касаційне провадження у справі та витребувано її матеріали із суду першої інстанції.
11 березня 2025 року матеріали справи надійшли до Верховного Суду.
Ухвалою Верховного Суду від 09 грудня 2025 року справу призначено до судового розгляду.
Позиція Верховного Суду
Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.
Фактичні обставини, встановлені судами
ОСОБА_1 є спадкоємцем за законом ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Після смерті ОСОБА_2 відкрилась спадщина на квартиру АДРЕСА_1 , яка належала померлому на підставі договору дарування від 13 листопада 1993 року № 3-2417.
Згідно з цим договором дарування ОСОБА_4 подарувала ОСОБА_2 у власність квартиру, що складається з однієї житлової кімнати площею 15,3 кв.м, кухні та туалету, загальною площею 28,2 кв.м.
Разом з тим у технічному паспорті на квартиру від 28 квітня 1993 року в розділі технічної характеристики квартири зазначена комора в підвалі площею 9,0 кв.м як складова частина квартири.
У технічному паспорті на квартиру від 08 серпня 2023 року в розділі «Примітки» комора також вказана як складова квартири.
Постановою державного нотаріуса П`ятої Київської державної нотаріальної контори від 28 лютого 2024 року відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру через відсутність в договорі дарування запису про комору в підвалі площею 9, 0 кв.м як складової частини квартири.
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Пунктом 5 частини другої вказаної статті передбачено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.
У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення (частина друга статті 315 ЦПК України).
Суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо із заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду (частина четверта статті 315 ЦПК України).
ОСОБА_1 звернувся до суду в порядку окремого провадження з заявою, у якій просив установити факт того, що комора в підвалі, площею 9 кв.м, є невід`ємною складовою частиною квартири АДРЕСА_1 та була передана у власність померлому ОСОБА_2 за договором дарування від 13 листопада 1993 року № 3-2417. Посилався на те, що це необхідно йому для оформлення спадщини.
Тобто фактично вимоги заявника спрямовані на визнання за ним права власності на нерухоме майно в порядку спадкування у зв`язку із відмовою нотаріуса у видачі йому свідоцтва про право на спадщину за законом на це майно.
Згідно з частиною першою статті 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно.
Відповідно до підпунктів 4.12, 4.16, 4.19 пункту 4 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальний дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (у редакції, чинній на час відкриття спадщини), свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів.
Видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.
Якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, нотаріус отримує інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно шляхом безпосереднього доступу до нього. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.
У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження.
Визнання права на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, зокрема, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.
Тобто, у порядку окремого провадження суд не може вирішувати питання щодо визнання права власності на спадкове майно, оскільки таке питання суд вирішує в порядку позовного провадження.
Таким чином, факт, про встановлення якого просить заявник, не підлягає з`ясуванню в порядку окремого провадження.
З огляду на викладене суд першої інстанції, з яким погодився й суд апеляційної інстанції, зробив правильний висновок про відмову у відкритті провадження у справі за заявою ОСОБА_1 .
Проте висновок судів про наявність спору про право є помилковим, оскільки за обставин цієї справи питання, яке ставить заявник перед судом, вирішується лише в порядку позовного провадження, у зв`язку з чим оскаржувані судові рішення слід змінити та викласти їхні мотивувальні частини в редакції цієї постанови.
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
Згідно з частинами першою, четвертою статті 412 ЦПК України суд скасовує судове рішення повністю або частково і ухвалює нове рішення у відповідній частині або змінює його, якщо таке судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 400 цього Кодексу межах, ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального права або порушенням норм процесуального права.
Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.
Враховуючи викладене Верховний Суд вважає за можливе касаційну скаргу задовольнити частково та змінити ухвалу суду першої інстанції та постанову апеляційного суду, виклавши їхні мотивувальні частини в редакції цієї постанови.
Керуючись статтями 400, 409, 412, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Ухвалу Деснянського районного суду міста Києва від 01 жовтня 2024 року та постанову Київського апеляційного суду від 16 січня 2025 року змінити, виклавши їхні мотивувальні частини в редакції цієї постанови.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий	М. Є. Червинська	
Судді:	А. Ю. Зайцев Є. В. Коротенко В. М. Коротун М. Ю. Тітов