Справа № 457/155/26
провадження №1-кп/457/54/26 

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

30 січня 2026 року       м. Трускавець
Трускавецький міський суд Львівської області в складі головуючої судді ОСОБА_1 розглянувши у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження кримінальне провадження (№ 120261421400000005) про обвинувачення ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Херсон Херсонської області, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , з вищою освітою, військовослужбовця військової служби за контрактом, радіотелефоніста 1 штурмового спеціалізованого відділення 2 штурмового спеціалізованого взводу 2 штурмової спеціалізованої роти штурмового спеціалізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , раніше неодноразово судимого, востаннє вироком Херсонського міського суду від 22.05.2022 з врахуванням змін, внесених ухвалою Херсонського апеляційного суду від 18.08.2025 за ч. 4 ст. 185, ч. 2 ст. 15 – ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 189 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком 6 років, умовно-достроково звільненого 12.11.2025 на підставі ухвали Арбузинського районного суду Миколаївської області від 04.11.2025 з невідбутим строком покарання 2 роки 5 місяців 1 день, у зв`язку з проходженням військової служби за контрактом, 
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, - 
в с т а н о в и в:
09.01.2026 о 18 год 50 хв солдат ОСОБА_2 , будучи в стані алкогольного сп`яніння та перебуваючи у приміщенні квартири АДРЕСА_2 , знаючи про те, що здоров`я будь-якої людини рівною мірою охороняється законом, протиправне посягання на нього є кримінально караним, на ґрунті раптово виниклого конфлікту вступив у словесну суперечку зі своєю співмешканкою ОСОБА_3 , в ході якої вирішив умисно заподіяти останній тілесні ушкодження. Реалізовуючи свій протиправний умисел, ОСОБА_2 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з метою заподіяння шкоди здоров`ю іншої особи, під час словесного конфлікту, стоячи навпроти своєї співмешканки ОСОБА_3 , яка у цей час сиділа на дивані, умисно наніс їй один удар правою ногою в ділянку лівого ока. Внаслідок умисних протиправних дій ОСОБА_2 потерпілій ОСОБА_3 заподіяно тілесне ушкодження у вигляді поверхневої рани в ділянці лівої очниці, яке відноситься до легкого тілесного ушкодження, вчинивши таким чином відповідно до ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», кримінальне правопорушення, пов`язане з домашнім насильством. 
Таким чином, ОСОБА_2  обвинувачується в заподіянні умисного легкого тілесного ушкодження, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.
Суд зазначає, що до обвинувального акту додана письмова заява обвинуваченого  ОСОБА_2 , складена у присутності захисника ОСОБА_4 , щодо добровільності беззаперечного визнання своєї винуватості, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з ч. 2 ст. 302 КПК України та згоди з розглядом обвинувального акта у спрощеному провадженні, а також письмова заява потерпілої ОСОБА_3 щодо згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права апеляційного оскарження згідно ч. 2 ст. 302 КПК України та згоди з розглядом обвинувального акта у спрощеному провадженні.
Враховуючи зазначене, суд вважає за можливе розглянути обвинувальний акт щодо вчинення  ОСОБА_2  кримінального правопорушення без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, що узгоджується з приписами ч. 2 ст. 381 КПК України.
Оцінивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали, суд вважає, що вина обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення підтверджена, а його неправомірні дії вірно кваліфіковані за ч. 1 ст. 125 КК України – заподіяння умисного легкого тілесного ушкодження.
За правилами ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Так, згідно з роз`ясненнями, які містить п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2023 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» (в редакції Постанови Верховного Суду № 8 від 12.06.2009), суди при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
При призначенні обвинуваченому покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке у відповідності до вимог ст. 12 КК України є кримінальним проступком, особу винного, який за місцем проходження військової служби служби характеризується позитивно, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває.
Суд також враховує обставини, що пом`якшують покарання, до яких відносить щире каяття обвинуваченого та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.
Обставинами, що обтяжують покарання обвинуваченому, є вчинення кримінального правопорушення особою у стані алкогольного сп`яніння та вчинення кримінального правопорушення щодо особи, з якою винний перебуває у близьких відносинах. 
Обвинувачений  ОСОБА_2  вчинив умисне кримінальне правопорушення щодо здоров`я потерпілої ОСОБА_3 всупереч засадам Конституції України, стаття 3 якої передбачає, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.
З огляду на викладене суд вважає, що обвинуваченому слід призначити покарання у виді штрафу у межах санкції ч. 1 ст. 125 КК України, яке є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.
Судом встановлено, що ОСОБА_2 був засуджений вироком Херсонського міського суду від 22.05.2022 з врахуванням змін, внесених ухвалою Херсонського апеляційного суду від 18.08.2025 за ч. 4 ст. 185, ч. 2 ст. 15 – ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 189 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком 6 років. На підставі ухвали Арбузинського районного суду Миколаївської області від 04.11.2025 ОСОБА_2 звільнено умовно-достроково у зв`язку з проходженням військової служби за контрактом з невідбутим строком покарання 2 роки 5 місяців 1 день.
Згідно з ч.3 ст.81-1 КК України у разі вчинення особою, до якої було застосовано умовно-дострокове звільнення від відбування покарання для проходження військової служби за контрактом, протягом невідбутої частини покарання нового кримінального правопорушення суд призначає такій особі покарання за правилами, передбаченими статтями 71 і 72 цього Кодексу.
За правилами передбаченими ч.1 ст.71 КК України якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.
Разом з тим, вимогами ч.3 ст.72 КК України визначено, що основні покарання у виді штрафу та позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю при призначенні їх за сукупністю кримінальних правопорушень і за сукупністю вироків складанню з іншими видами покарань не підлягають і виконуються самостійно.
Відповідно до пункту 26 постанови Пленуму Верховного СудуУкраїни від 24.10.2003 №7«Про практику призначення судами покарання» при визначенні покарання за правилами статті 71 КК України до покарання за новим вироком повністю або частково приєднується невідбута частина покарання за попереднім вироком, суди повинні точно встановлювати невідбуту частину основного й додаткового покарань і зазначати їх вид та розмір у новому вироку. Невідбутою частиною покарання за попереднім вироком треба вважати частину покарання, від відбування якого особу звільнено умовно-достроково (статті81, 107КК України).
Встановлено, що ОСОБА_2 засуджений вироком Херсонського міського суду від 22.05.2022 з врахуванням змін, внесених ухвалою Херсонського апеляційного суду від 18.08.2025 за ч. 4 ст. 185, ч. 2 ст. 15 – ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 189 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком 6 років. На підставі ухвали Арбузинського районного суду Миколаївської області від 04.11.2025 ОСОБА_2 звільнено умовно-достроково у зв`язку з проходженням військової служби за контрактом з невідбутим строком покарання 2 роки 5 місяців 1 день.
Оскільки обвинувачений вчинив інкримінований йому кримінальний проступок, будучи умовно-достроково звільненим від відбування покарання за попереднім вироком, остаточне покарання ОСОБА_2 за сукупністю вироків необхідно визначити шляхом повного приєднання до покарання, призначеного за цим вироком, невідбуте покарання за вироком Херсонського міського суду 22.05.2022 у виді позбавлення волі строком 2 роки 5 місяців 1 день. 
На підставі ч. 3 ст. 72 КК України покарання у виді штрафу слід виконувати самостійно.
На підставі наведеного та керуючись ст.ст.373, 374, 381, 382, 394 КПК України, суд,-
у х в а л и в:
ОСОБА_2  визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн. 
Відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України, з урахуванням положень ст. 72 КК України, до покарання призначеного цим вироком повністю приєднати невідбуту частину покарання, призначеного вироком Херсонського міського суду від 22.05.2022 з врахуванням змін, внесених ухвалою Херсонського апеляційного суду від 18.08.2025, визначити ОСОБА_2 остаточне покарання у виді 2 (двох) років 5 (п`яти) місяців 1 (одного) дня позбавлення волі та штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн.
Покарання у вигляді штрафу згідно з положенням ч. 3 ст. 72 КК України виконувати самостійно.
Строк відбування покарання ОСОБА_2 обчислювати змоменту фактичного затримання після набрання вироком законної сили в порядку виконання вироку. 
На вирок суду може бути подана апеляційна скарга в порядку та строки визначені ст. 394 КПК України, протягом 30 днів з дня їх проголошення до Львівського апеляційного суду через суд, який ухвалив рішення.
У відповідності до ч. 1 ст. 394 КПК України вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.
Копію вироку надіслати учасникам судового провадження.
Суддя:	  	ОСОБА_1