РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
і м е н е м У к р а ї н и

01 січня 2026 року 	м. Рівне	№460/11714/25	

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді О.Р. Греська, розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи адміністративну справу за позовом
Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 
до	Відділу державного нагляду (контролю) у Рівненській області Державної служби України з безпеки на транспорті 	
 	про визнання протиправною та скасування постанов, зобов`язання вчинення певних дій,	
В С Т А Н О В И В:
До Рівненського окружного адміністративного суду через систему “Електронний суд” надійшла позовна заява Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (далі по тексту – позивач) до Відділу державного нагляду (контролю) у Рівненській області Державної служби України з безпеки на транспорті (далі по тексту – відповідач), в якій позивач просить суд: визнати протиправними та скасувати постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу від 24 червня 2025 року: №071819, №071820, №071821, №071822, №071823, №071824, №071825, №071826, №071827, №071828, №071829, №071830, №071831, №071832, №071833, №071834, №071835, №071836, №071837, №071838, №071839, №071840, №071841, №071842, №071843, №071844, №071845, №071846, №071847, №071848, №071849, №071850, №071851, №071852, №071853, №071854, №071855, №071856, №071857, №071858, №071859, №071860, №071861, №071862, №071863, №071864, №071865, №071866, №071867, №071868, №071869 та №071870.
На обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що в наданих до перевірки товарно-транспортних накладних від 29.04.2025 №3542, №3543 від №3544 зазначено експедитором ФОП ОСОБА_1 , інформація щодо перевізника мала бути зазначена особою, яка заповнювала ТТН у тій же графі. При цьому відповідачу надавались письмові пояснення з підтверджуючими документами, що ФОП ОСОБА_1 мав статус Експедитора, а не Перевізника. Таким чином, державними інспекторами Відділу державного нагляду (контролю) у Волинській області не було належним чином встановлено особу автомобільного перевізника, а відтак притягнення іншої особи до відповідальності суперечить вимогам чинного законодавства, зокрема, Закону України «Про автомобільний транспорт». Тобто, положення статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» не можуть бути застосовані до особи, яка не є учасником правовідносин, щодо яких компетентним органом проводиться перевірка дотримання законодавства про автомобільний транспорт, а відтак притягнення до відповідальності експедитора ФОП ОСОБА_1 суперечить нормам чинного законодавства. Таким чином, оскаржувані постанови є протиправними та підлягають скасуванню.
Ухвалою суду від 14.07.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі; розгляд справи ухвалено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін; відповідачу встановлено строк на подання відзиву.
Відповідач проти задоволення позову заперечив, у встановлений судом строк подав відзив на позовну заяву. На обґрунтування заперечення відповідач зазначає, що 
29.04.2025 посадовими особами Відділу державного нагляду (контролю) у Волинській області спільно з Управлінням патрульної поліції у Волинській області проведено перевірку трьох транспортних засобів: DAF реєстраційний номер НОМЕР_1 з напівпричіпом WIELTON реєстраційний номер НОМЕР_2 , за кермом перебував водій ОСОБА_2 ; Renault реєстраційний номер НОМЕР_3 з напівпричіпом WECK реєстраційний номер НОМЕР_4 , за кермом перебував водій ОСОБА_3 ; Renault реєстраційний номер НОМЕР_5 з напівпричіпом LANGENDORF реєстраційний номер НОМЕР_6 , за кермом перебував водій ОСОБА_4 . Згідно з наданими водіями під час перевірки ТТН автомобільним перевізником та вантажовідправником вказано ФОП ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_7 .
Під час проведення перевірки транспортних засобів було проведено точний габаритно-ваговий контроль та було виявлено порушення вагових параметрів.
Також було перевірено дотримання водіями цих транспортних засобів режимів праці та відпочинку шляхом зчитування даних особистої карти водія. В результаті чого було виявлено порушення режимів праці та відпочинку. Також було виявлено, що автомобільний перевізник не забезпечив водія ОСОБА_4 належним чином оформленою ТТН (відсутні відомості про вантажоодержувача) та тахокартами з 31.03.2025 до 28.04.2025 або бланком підтвердження діяльності за попередні 28 днів. Відповідач зазначає, що у товарно-транспортних накладних, які надані під час проведення перевірки ФОП ОСОБА_1 зазначений не тільки автомобільним перевізником, а й вантажовідправником. Причому на ТТН проставлено власноручний підпис та відбиток печатки Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 . Вказані порушення буди зафіксовані в актах від 29.04.2025, які були передані на розгляд до Відділу державного нагляду (контролю) у Рівненській області за місцезнаходженням автомобільного перевізника ОСОБА_1 . За результатами розгляду матеріалів перевірок позивача було притягнуто до відповідальності та застосовано адміністративно-господарські штрафи. На підставі викладеного, відповідач просить відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.
Відповідно до вимог частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. 
Розглянувши матеріали та з`ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд встановив наступне.
29.04.2025 посадовими особами Відділу державного нагляду (контролю) у Волинській області спільно з Управлінням патрульної поліції у Волинській області проводилися спільні заходи з виявлення транспортних засобів, які спрямовані на виявлення та притягнення до відповідальності осіб, які вчинили дії щодо приховування державних номерних знаків транспортних засобів в зонах зважування.
Під час таких заходів було проведено перевірку трьох транспортних засобів:
- DAF реєстраційний номер НОМЕР_1 з напівпричіпом WIELTON реєстраційний номер НОМЕР_2 , за кермом перебував водій ОСОБА_2 ;
- Renault реєстраційний номер НОМЕР_3 з напівпричіпом WECK реєстраційний номер НОМЕР_4 , за кермом перебував водій ОСОБА_3 ;
- Renault реєстраційний номер НОМЕР_5 з напівпричіпом LANGENDORF реєстраційний номер НОМЕР_6 , за кермом перебував водій ОСОБА_4 .
Згідно з наданими до перевірки товаро-транспортними накладними від 29.04.2025 №3544, №3543 та №3542, автомобільним перевізником та вантажовідправником вказано ФОП ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_7 .
Під час проведення перевірки транспортного засобу DAF реєстраційний номер НОМЕР_1 з напівпричіпом WIELTON реєстраційний номер НОМЕР_2 було проведено точний габаритно-ваговий контроль та було виявлено порушення вагових параметрів, саме: фактична маса транспортного засобу 57,15 тон при дозволених 40 тон, що становить перевищення норми на 42,9%. Навантаження на одиночну вісь 13,5 тон, що перевищує норму на 17,4%, навантаження на строєну вісь становить 35,15 тон, що перевищує норму на 46,4%.
Вказане порушення зафіксоване в акті №АР120668 від 30.04.2025.
Під час проведення перевірки транспортного засобу Renault реєстраційний номер НОМЕР_3 з напівпричіпом WECK реєстраційний номер НОМЕР_4 було проведено точний габаритно-ваговий контроль та було виявлено порушення вагових параметрів, а саме: фактична маса транспортного засобу 58,5 тон при дозволених 40 тон, що становить перевищення норми на 46,25%. Навантаження на одиночну вісь 13,7 тон при допустимих 11,5 тон, що перевищує норму на 19,1%, навантаження на строєну вісь становить 36,75 тон, при допустимих 24 тон, що перевищує норму на 53,1%.
Вказані порушення зафіксовані в акті №АР120613 від 30.04.2025.
Під час проведення перевірки транспортного засобу Renault реєстраційний номер НОМЕР_5 з напівпричіпом LANGENDORF реєстраційний номер НОМЕР_6 було проведено точний габаритно-ваговий контроль та було виявлено порушення вагових параметрів, а саме: фактична маса транспортного засобу 56,4 тон при дозволених 40 тон, що становить перевищення норми на 41%. Навантаження на одиночну вісь 12,1 тон при допустимих 11,5 тон, що перевищує норму на 5,2%, навантаження на строєну вісь становить 37,05 тон, при допустимих 24 тон, що перевищує норму на 54,4%.
Вказане порушення зафіксоване в акті №АР085979 від 29.04.2025.
За результатами перевірки дотримання водієм цього транспортного засобу ОСОБА_2 режимів праці виявлено 24 порушення режимів праці та відпочинку, що підтверджується розшифровкою програмного забезпечення TachoScan.
Вказане порушення зафіксоване в акті №АР120667 від 29.04.2025.
Також було перевірено дотримання водієм цього транспортного засобу ОСОБА_5 режимів праці та відпочинку шляхом зчитування даних особистої карти водія. В результаті чого виявлено 24 порушення режимів праці та відпочинку, що підтверджується розшифровкою програмного забезпечення TachoScan.
Вказане порушення зафіксоване в акті №АР120612 від 29.04.2025.
Також було виявлено, що автомобільний перевізник не забезпечив водія ОСОБА_4 належним чином оформленою ТТН (відсутні відомості про вантажоодержувача) та тахокартами з 31.03.2025 до 28.04.2025 або бланком підтвердження діяльності за попередні 28 днів.
За вказане порушення передбачено відповідальність абзацом 3 частини 1 статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» - перевезення пасажирів та вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених статтями 39 і 48 цього Закону, - штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян
Вказане порушення зафіксоване в акті №АР085979 від 29.04.2025.
Вказані акти були передані на розгляд до Відділу державного нагляду (контролю) у Рівненській області за місцезнаходженням автомобільного перевізника ОСОБА_1 .
За результатами розгляду матеріалів, які надійшли від Відділу державного нагляду (контролю) у Волинській області, відповідачем було винесено:
постанови №071819, 0718120, 0718121, 0718122, 0718123, 0718124, 0718125, 0718126, 0718127, 0718128, 0718129, 0718130, 0718131, 0718132, 0718133, 0718134, 0718135, 0718136, 0718137, 0718138, 0718139, 0718140, 0718141, 0718142 від 24.06.2025, яким було притягнуто до відповідальності ФОП ОСОБА_1 та застосовано адміністративно-господарський штраф у сумі 340 грн. за кожне правопорушення окремо, згідно з актом №АР120667 від 29.04.2025;
- постанову №071843 від 24.06.2025, якою було притягнуто до відповідальності ФОП ОСОБА_1 та застосовано адміністративно-господарський штраф у сумі 51000 грн., згідно з актом №АР085979 від 29.04.2025;
- постанову №071844 від 24.06.2025, якою було притягнуто до відповідальності ФОП ОСОБА_1 та застосовано адміністративно-господарський штраф у сумі 17000 грн., згідно з актом №АР085979 від 29.04.2025;
- постанову №071845 від 24.06.2025, якою було притягнуто до відповідальності ФОП ОСОБА_1 та застосовано адміністративно-господарський штраф у сумі 51000 грн., згідно з актом №АР120613 від 30.04.2025.
- постанову №071846 від 24.06.2025, якою було притягнуто до відповідальності ФОП ОСОБА_1 та застосовано адміністративно-господарський штраф у сумі 51000 грн., згідно з актом №АР120668 від 30.04.2025;
- постанови №071847, 0718148, 0718149, 0718150, 0718151, 0718152, 0718153, 0718154, 0718155, 0718156, 0718157, 0718158, 0718159, 0718160, 0718161, 0718162, 0718163, 0718164, 0718165, 0718166, 0718167, 0718168, 0718169, 0718170 від 24.06.2025, якими було притягнуто до відповідальності ФОП ОСОБА_1 та застосовано адміністративно-господарський штраф у сумі 340 грн. за кожне правопорушення окремо, згідно з актом №АР120612 від 29.04.2025.
Вважаючи вказані постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу протиправними, позивач звернувся до суду з даним позовом про їх скасування.
Вирішуючи адміністративний спір по суті, суд зазначає наступне.
Засади організації та діяльності автомобільного транспорту визначені Законом України "Про автомобільний транспорт" від 05.04.2001№ 2344-ІІІ (далі - Закон № 2344-ІІІ).
Вказаний закон регулює відносини між автомобільними перевізниками, замовниками транспортних послуг, органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, пасажирами, власниками транспортних засобів, а також їх відносини з юридичними та фізичними особами-суб`єктами підприємницької діяльності, які забезпечують діяльність автомобільного транспорту та безпеку перевезень (стаття 3 Закону № 2344-ІІІ).
Відповідно до частини четвертої статті 6 Закону № 2344-ІІІ реалізація державної політики у сфері автомобільного транспорту здійснюється через центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування.
Так, на виконання вимог абзацу 4 пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України №442 від 10.09.2014 "Про оптимізацію системи центральних органів виконавчої влади" утворено Державну службу України з безпеки на транспорті, реорганізувавши шляхом злиття Державну інспекцію з безпеки на морському та річковому транспорті, Державну інспекцію з безпеки на наземному транспорті та підпорядкувавши Службі, що утворюється, Державну спеціальну службу транспорту.
Постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 № 103 затверджено Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті (далі - Положення).
Відповідно до пункту 1 Положення Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті.
Згідно з підпунктами 1, 3 пункту 4 Положення основними завданнями Укртрансбезпеки є, зокрема, реалізація державної політики з питань безпеки на автомобільному транспорті загального користування, міському електричному, залізничному транспорті; здійснення державного нагляду (контролю) за безпекою на автомобільному, міському електричному, залізничному транспорті.
Як зазначено у пункті 8 Положення, Укртрансбезпека здійснює свої повноваження безпосередньо, через утворені в установленому порядку територіальні органи.
На момент прийняття оскаржуваних постанов таким органом виступав відділ державного нагляду (контролю) у Рівненській області.
Частинами 14, 17, 18 статті 6 Закону №2344-ІІІ передбачено, що державний контроль автомобільних перевізників на території України здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі).
Процедуру здійснення державного контролю за додержанням суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів щодо організації перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом визначено Порядком №1567.
Згідно із пунктами 2 та 4 Порядку № 1567 рейдовим перевіркам (перевіркам на дорозі) підлягають усі транспортні засоби вітчизняних та іноземних автомобільних перевізників що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів та вантажів на території України.
Рейдові перевірки (перевірки на дорозі) на автомобільному транспорті проводяться посадовими особами Укртрансбезпеки та її територіальних органів у форменому одязі, які мають відповідне службове посвідчення, направлення на рейдову перевірку (перевірку на дорозі) згідно з додатком 1-1, сигнальний диск (жезл) та індивідуальну печатку. Положення про формений одяг, сигнальний диск (жезл) та індивідуальну печатку посадової особи та працівника Укртрансбезпеки затверджує Мінінфраструктури.
Рейдові перевірки (перевірки на дорозі) можуть проводитися із залученням посадових осіб відповідного підрозділу Національної поліції, Укравтодору, органу місцевого самоврядування та/або місцевої держадміністрації, підприємств, установ та організацій, що належать до сфери управління Укртрансбезпеки, та власників (балансоутримувачів) пунктів габаритно-вагового контролю (за погодженням з їх керівниками).
Рейдова перевірка транспортних засобів проводиться в будь який час на окремо визначених ділянках дороги, маршрутах руху, автовокзалах, автостанціях, автобусних зупинках, місцях посадки та висадки пасажирів, стоянках таксі і транспортних засобів, місцях навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, місцях здійснення габаритно-вагового контролю, під час виїзду з підприємств та місць стоянки, на інших об`єктах, що використовуються суб`єктами господарювання для забезпечення діяльності автомобільного транспорту.
Відповідно до частини першої статті 34 Закону № 2344-ІІІ автомобільний перевізник повинен: виконувати вимоги цього Закону та інших законодавчих і нормативно-правових актів України у сфері перевезення пасажирів та/чи вантажів; утримувати транспортні засоби в належному технічному і санітарному стані та забезпечувати їх зберігання відповідно до вимог статті 21 цього Закону; забезпечувати контроль технічного і санітарного стану транспортних засобів перед виїздом на маршрут; забезпечувати проведення медичного контролю стану здоров`я водіїв; організувати проведення періодичного навчання водіїв методам надання домедичної допомоги потерпілим від дорожньо-транспортних пригод; забезпечувати умови праці та відпочинку водіїв згідно з вимогами законодавства; забезпечувати проведення стажування та інструктажу водіїв у порядку, визначеному центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері транспорту; забезпечувати безпеку дорожнього руху; забезпечувати водіїв відповідною документацією на перевезення пасажирів.
Статтею 48 Закону № 2344-ІІІ встановлено, що автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.
Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є: для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством; для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно- транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.
У разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше п`яти відсотків.
Відповідно до абзацу 17 частини першої статті 60 Закону № 2344-ІІІ за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовується штраф у розмірі трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 30 відсотків при перевезенні неподільного вантажу без відповідного дозволу або подільного вантажу.
Відповідно до положень частини другої статті 29 Закону України "Про дорожній рух" від 30.06.1993 № 3353-ХІІ з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів. Порядок видачі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, та розмір плати за його отримання встановлюються Кабінетом Міністрів України.
Згідно зі статтею 33 Закону України "Про автомобільні дороги" від 08.09.2005 №2862-VI рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Правила перевезення вантажів автомобільним транспортом в Україні затверджено Наказом Міністерства транспорту України від 14.10.2014 №363 (далі - Правила №363).
Правилами №363 на водія та перевізника покладено ряд обов`язків щодо навантаження, розміщення, закріплення та перевезення сипучого вантажу.
Відповідно до пунктів 2.5 та 2.7 Правил №363 за способом вантаження і розвантаження вантажі бувають: штучними, сипучими, навалочними і наливними, а в залежності від маси, габаритів одного вантажного місця та специфіки вантажі підрозділяються на такі, перевезення яких здійснюється: за цими правилами і за спеціальними правилами (великовагові, великогабаритні, небезпечні). За цими правилами здійснюються перевезення вантажів, маса і габарити яких в транспортному положенні разом з транспортним засобом не перевищують обмеження, що встановлені Правилами дорожнього руху України.
Згідно з пунктом 27.1 Правил № 363 великовагові і великогабаритні вантажі при вантаженні, перевезенні та розвантаженні потребують не тільки додержання підвищеної обережності, застосування спеціальних пристроїв і кріплення, а також відповідних умов на маршруті перевезення і спеціальних узгоджень та дозволів.
Перевезення цієї категорії вантажів автомобільними транспортними засобами здійснюється з особливостями, встановленими Правилами проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2001 №30 (далі - Правила №30).
Відповідно до пункту 4 Правил №30 рух великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні (далі - дозвіл), виданим перевізникові
уповноваженим підрозділом Національної поліції, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів.
Допускається перевищення вагових параметрів порівняно з визначеними у пункті 22.5 Правил дорожнього руху на 2 відсотки (величина похибки) без оформлення відповідного дозволу та внесення плати за проїзд.
Пунктом 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001 (далі - ПДР №1306) передбачено, що рух транспортних засобів та їх составів допускається у разі, коли їх параметри не перевищують, зокрема:
б) фактичної маси, а саме: комбіновані транспортні засоби, двовісний автомобіль (тягач) з трьохвісним напівпричепом - максимальне значення для автомобільних доріг державного значення - 40 тонн;
в) навантаження на одинарну вісь максимальне значення для автомобільних доріг державного значення - 11,5 тонн.
Механізм здійснення габаритно-вагового контролю великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів (далі - великовагові та/або великогабаритні транспорті засоби), що використовуються на автомобільних дорогах, врегульовано Порядком № 879.
Відповідно до пункту 3 Порядку №879 габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування здійснюється Укртрансбезпекою, її територіальними органами та уповноваженими підрозділами Національної поліції.
Пунктом 15 Порядку 879 визначено, що контроль за наявністю у водіїв великовагових та великогабаритних транспортних засобів дозволу на рух здійснюють уповноважені підрозділи Національної поліції та територіальні органи Укртрансбезпеки, які здійснюють габаритно-ваговий контроль.
Пунктом 16 Порядку №879 чітко визначено, що габаритно-ваговий контроль, включає документальний та/або точний контроль. При цьому підпунктом 11 пункту 1 даного Порядку визначено, що являє собою точний габаритно-ваговий контроль - визначення габаритно-вагових параметрів транспортного засобу на стаціонарному, автоматичному або пересувному пункті (з урахуванням похибки вимірювального обладнання).
Також статтею 18 Закону №2344-ІІІ визначено, що з метою організації безпечної праці та ефективного контролю за роботою водіїв транспортних засобів автомобільні перевізники зобов`язані: організовувати роботу водіїв транспортних засобів, режими їх праці та відпочинку відповідно до вимог законодавства України; здійснювати заходи, спрямовані на забезпечення безпеки дорожнього руху; забезпечувати виконання вимог законодавства з питань охорони праці; здійснювати організацію та контроль за своєчасним проходженням водіями медичного огляду, забезпечувати їх санітарно- побутовими приміщеннями й обладнанням.
Контроль за роботою водіїв транспортних засобів має забезпечувати належне виконання покладених на них обов`язків і включає організацію перевірок режимів їх праці та відпочинку, а також виконання водіями транспортних засобів вимог цього Закону та законодавства про працю.
Положення про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів (далі - Положення № 340) затвердженого наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 07.06.2010 року № 340.
Відповідно до пунктів 1.2-1.3 Положення № 340, це Положення встановлює особливості регулювання робочого часу та часу відпочинку водіїв колісних транспортних засобів (далі - водії) та порядок його обліку.
Вимоги цього Положення поширюються на автомобільних перевізників та водіїв, які здійснюють внутрішні перевезення пасажирів чи/та вантажів колісними транспортними засобами (далі - ТЗ).
Згідно пункту 6.1 Положення № 340, автобуси, що використовуються для нерегулярних і регулярних спеціальних пасажирських перевезень, для регулярних пасажирських перевезень на міжміських автобусних маршрутах протяжністю понад 50 км, вантажні автомобілі з повною масою понад 3,5 тон повинні бути обладнані діючими та повіреними тахографами.
Водії зберігають записи щодо режиму праці та відпочинку протягом робочої зміни та 28 днів з дня її закінчення.
Водій, що керує ТЗ, на автобусних маршрутах протяжністю до 50 км включно, вантажними автомобілями з повною масою до 3,5 тонн включно, веде індивідуальну контрольну книжку водія або повинен мати копію графіка змінності водіїв, або використовувати діючий та повірений тахограф. (пункт 6.3 Положення №340).
Пунктом 6.4 Положення №340 визначено, що у разі тимчасової непрацездатності водія чи перебування його у відпустці, а також якщо водій не здійснював перевезення пасажирів чи/та вантажів, Перевізник може заповнювати бланк підтвердження діяльності.
Водії зберігають бланк підтвердження діяльності протягом робочої зміни та 28 днів з дня її закінчення.
Перевізники зберігають бланк підтвердження діяльності протягом 12 місяців.
Відповідно до пункту 7.1 Положення № 340, органи, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху проводять перевірку встановленого режиму праці та відпочинку водіїв відповідно до законодавства України.
Порядок установлення, технічного обслуговування та використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільних транспортних засобах (крім таксі), які використовуються для надання послуг з перевезення пасажирів та вантажів визначений Інструкцією з використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільному транспорті затвердженої наказом Міністерства транспорту та зв`язку України 24.06.2010
№ 385, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 20 жовтня 2010 р. за № 946/18241.
Відповідно до п. 1.4 Інструкції №385 визначені у ній терміни вживаються у такому значенні:
картка - картка контрольного пристрою (тахографа) з вбудованою мікросхемою, призначена для використання в цифровому тахографі;
тахокарта - бланк, призначений для внесення й зберігання зареєстрованих даних, який вводять в аналоговий контрольний пристрій (тахограф) та на якому маркувальні пристрої останнього здійснюють безперервну реєстрацію інформації, що підлягає фіксуванню відповідно до положень ЄУТР;
контрольний пристрій (тахограф) - обладнання, яке є засобом вимірювальної техніки, призначене для встановлення на транспортних засобах для показу та реєстрації в автоматичному чи напівавтоматичному режимі інформації про рух таких транспортних засобів та про певні періоди роботи їхніх водіїв.
В пункті 3.3 розділу ІІІ цієї Інструкції передбачено, що водій транспортного засобу, обладнаного тахографом:
забезпечує правильну експлуатацію тахографа та управління режимами його роботи відповідно до інструкції виробника тахографа;
своєчасно встановлює, змінює і заповнює тахокарти та забезпечує їх належне зберігання; використовує тахокарти (у разі використання аналогового тахографа) або у разі використання цифрового тахографа - особисту картку водія кожного дня, протягом якого керував транспортним засобом;
має при собі: протокол про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу;
заповнені тахокарти у кількості, що передбачена ЄУТР, або картку водія чи роздруківку даних роботи тахографа у разі обладнання транспортного засобу цифровим тахографом;
у разі несправності або пошкодження аналогового тахографа своєчасно записує від руки дані щодо режиму роботи та відпочинку на зворотному боці тахокарти, де нанесена сітка з відповідними графічними позначками, інформує про це відповідну посадову особу перевізника, з яким водій перебуває у трудових відносинах (для найманих водіїв);
у разі несправності або пошкодження цифрового тахографа або картки до нього своєчасно записує від руки дані щодо режиму роботи та відпочинку на зворотному боці аркуша, призначеного для роздруківки даних, що використовують у даному тахографі, та забезпечує належне зберігання таких записів.
Відповідно до пункту 3.5 розділу ІІІ зазначеної Інструкції перевізники: забезпечують водіїв, які відправляються в рейс, необхідною кількістю тахокарт або паперу для роздруківки даних, що відповідають типу тахографа (аналоговий, цифровий); зберігають інформацію, отриману за допомогою тахографа, кожного водія протягом 12 місяців з дати останнього запису, а протоколи перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу, свідоцтва про повірку - протягом одного року з дати закінчення терміну їх дії; аналізують інформацію щодо дотримання режимів праці та відпочинку водіїв, отриману за допомогою тахографа, а в разі виявлення порушень вживають заходів щодо недопущення та запобігання виникненню їх в подальшому.
Статтею 48 Закону № 2344-ІІІ передбачено, що автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.
Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є: для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством; для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.
Отже, положення наведеної норми закону мають частково бланкетний характер, адже замість викладення у тексті цієї норми вичерпного переліку усіх необхідних документів, законодавець вдався до застосування юридичної конструкції "інші документи, передбачені законодавством".
Згідно із Правилами №363 під терміном «перевізник» слід розуміти фізичну або юридичну особу - суб`єкта господарювання, що надає послуги з перевезень вантажів чи здійснює за власний кошт перевезення вантажів автомобільними транспортними засобами.
Відповідно до пункту 11.1 цих Правил основним документом на перевезення вантажів є товарно-транспортна накладна, форму якої наведено в додатку 7 до цих Правил.
При цьому, відомості щодо перевізника зазначаються в товарно-транспортній накладній, яка надається працівникам Укртрансбезпеки для перевірки, оскільки під час руху основним документом, який надає відомості про автомобільного перевізника і про перевезення вантажу, є товарно-транспортна накладна, яка використовується для внутрішніх перевезень в межах України.
Верховним Судом сформовано правовий висновок у подібних правовідносинах щодо застосування положень статті 48 Закону № 2344-ІІІ в контексті реалізації повноважень Укртрансбезпеки щодо притягнення суб`єктів господарської діяльності до адміністративної відповідальності, який викладено, зокрема, у постановах від 06 вересня 2023 року справі № 120/5064/22, від 16 серпня 2023 року у справі № 160/12371/22, від 19 жовтня 2023 року у справі № 640/27759/21, від 14.11.2024 у справі №440/8156/23 де було висловлено, що:
“В контексті належного установлення автомобільного перевізника, щодо якого проводиться перевірка, варто виходити з того, що у кожному такому випадку уповноважений контролюючий орган зобов`язаний встановити, а особа, транспортний засіб якої перевіряється, зобов`язана надати документи, які містять беззаперечну інформацію щодо предмета такої перевірки, зокрема інформацію про автомобільного перевізника.”.
Верховним Судом у постанові від 14.12.2023 у справі № 340/5660/22 наголошено, що водій повинен мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення, одним із яких є товарно- транспортна накладна у якій, відповідно до Правил № 363 зазначається, зокрема відомості щодо перевізника та/або експедитора.
Суд повторно зауважує, що у кожному конкретному випадку при визначенні суб`єкта, який має відповідати за порушення законодавства про автомобільний транспорт уповноважений контролюючий орган встановлює таку особу саме на підставі тих документів, які особа (водій транспортного засобу або інша компетентна особа автомобільного перевізника) подає контролюючому органу в момент виявлення порушення та/або під час безпосереднього розгляду справи про притягнення до адміністративної відповідальності.
Як вже зазначалося судом, під час проведення перевірки транспортних засобів DAF реєстраційний номер НОМЕР_1 з напівпричіпом WIELTON реєстраційний номер НОМЕР_2 , Renault реєстраційний номер НОМЕР_3 з напівпричіпом WECK реєстраційний номер НОМЕР_4 , Renault реєстраційний номер НОМЕР_5 з напівпричіпом LANGENDORF реєстраційний номер НОМЕР_6 було проведено точний габаритно-ваговий контроль та було виявлено порушення вагових параметрів, саме:
- під час проведення точного габаритно-вагового контролю транспортного засобу DAF реєстраційний номер НОМЕР_1 з напівпричіпом WIELTON реєстраційний номер НОМЕР_2 було встановлено, що фактична маса транспортного засобу 57,15 тон при дозволених 40 тон, що становить перевищення норми на 42,9%. Навантаження на одиночну вісь 13,5 тон, що перевищує норму на 17,4%, навантаження на строєну вісь становить 35,15 тон, що перевищує норму на 46,4%;
- під час проведення точного габаритно-вагового контролю транспортного засобу Renault реєстраційний номер НОМЕР_3 з напівпричіпом WECK реєстраційний номер НОМЕР_4 було встановлено, що фактична маса транспортного засобу 58,5 тон при дозволених 40 тон, що становить перевищення норми на 46,25%. Навантаження на одиночну вісь 13,7 тон при допустимих 11,5 тон, що перевищує норму на 19,1%, навантаження на строєну вісь становить 36,75 тон, при допустимих 24 тон, що перевищує норму на 53,1%;
- під час проведення точного габаритно-вагового контролю транспортного засобу Renault реєстраційний номер НОМЕР_5 з напівпричіпом LANGENDORF реєстраційний номер НОМЕР_6 було встановлено, що фактична маса транспортного засобу 56,4 тон при дозволених 40 тон, що становить перевищення норми на 41%. Навантаження на одиночну вісь 12,1 тон при допустимих 11,5 тон, що перевищує норму на 5,2%, навантаження на строєну вісь становить 37,05 тон, при допустимих 24 тон, що перевищує норму на 54,4%.
Крім того, за результатами перевірки дотримання водіями транспортних засобів ОСОБА_2 та ОСОБА_5 режимів праці виявлено 24 порушення режимів праці та відпочинку, що підтверджується розшифровкою програмного забезпечення TachoScan.
Також було виявлено, що автомобільний перевізник не забезпечив водія ОСОБА_4 належним чином оформленою ТТН (відсутні відомості про вантажоодержувача) та тахокартами з 31.03.2025 до 28.04.2025 або бланком підтвердження діяльності за попередні 28 днів.
Позивачем вищевказані порушення по суті не заперечується.
На обґрунтування протиправності спірних постанов про застосування адміністративно-господарських санкцій позивач покликається на те, що він не був Перевізником у даних правовідносинах, а був Експедитором, що підтверджується товарно-транспортними накладними, а тому до відповідальності притягнуто не ту особу.
З даного приводу суд зазначає наступне.
Статтею 60 Закону № 2344 встановлено, що за порушення законодавства про автомобільний транспорт, зокрема, надання послуг з перевезень пасажирів та вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений статтями 39 та 48 цього Закону, до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно господарський штраф у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. 
Отже, відповідальність за порушення законодавства про автомобільний транспорт може нести особа, яка є автомобільним перевізником. 
25.04.2025 між ФОП ОСОБА_1 (Експедитор) та ФОП ОСОБА_6 (Замовник) було укладено договір 25-04-2025 транспортного експедирування, згідно якого, в порядку й на умовах визначених даним Договором та відповідно до узгоджених Сторонами Заявок, Замовник доручає, а Експедитор бере на себе зобов`язання, за плату і за рахунок Замовника надавати останньому послуги, які пов`язані з організацією перевезень вантажів Замовника (внутрішні перевезення), транспортом і за маршрутом, вибраним Експедитором та укласти від імені Замовника договір перевезення вантажу, забезпечити відправку і одержання вантажу (надалі по тексту – послуги), а Замовник зобов`язується приймати та оплачувати надані Експедитором послуги, на умовах викладених цьому Договорі. 
28.04.2025 Замовником надано заявку на перевезення вантажу на підставі договору №25-04-2025 від 25.04.2025. 
На виконання вказаної заявки, 28.05.2025 між ФОП ОСОБА_1 (Замовник) та ФОП ОСОБА_7 (Перевізник) укладено договір перевезення вантажу та заявку на перевезення, зокрема із зазначенням кількості одиниць транспорту (інформація про транспортні засоби, дані водіїв): DAF XF 55.430 н.з НОМЕР_1 / WELTON н.з. НОМЕР_2 , водій ОСОБА_2 ; Renault Premium 460 DXI н.з. НОМЕР_3 / Lueck SKF н.з. НОМЕР_8 , водій ОСОБА_3 ; Renault Premium 440.18 DXI н.з. НОМЕР_5 / ПП н.з. НОМЕР_6 , водій ОСОБА_4 .
Згідно з умовами вказаного Договору, Замовник доручає, а Перевізник бере на себе зобов`язання за плату і за рахунок Клієнта надати послуги з перевезення вантажів автомобільним транспортом на внутрішньо українському сполученні, відповідно до узгоджених Сторонами Заявок. Даним договором передбачені обов`язки Замовника та Експедитора. Зокрема, Перевізник зобов`язується: направляти у розпорядження Замовника автомобілі у належному технічному стані; забезпечити ТТН на кожне перевезення; перевірити наявність у водіїв належним чином оформлених документів для безперешкодного виконання перевезень. 
Пунктом 2.3. Договору сторони передбачили, що Замовник не несе відповідальності за збитки завдані невиконанням/неналежним виконанням Перевізником взятих на себе зобов`язань, в тому числі (але не виключно) за відсутність необхідних товаросупровідних документів, під час здійснення перевезень, неякісне оформлення товаросупровідних документів, недостовірні дані в товаросупровідних документах щодо вантажу: вартості, кількості, ваги, номенклатури, країни походження та ін.
При цьому, копія договору транспортного експедирування №25-04-25 від 25.04.2025 із відповідною заявкою, надавались, відповідачу разом із письмовими поясненнями від 24.06.2025 під час розгляду актів Відділом державного нагляду (контролю) у Рівненській області. 
Як вбачається зі змісту товарно-транспортних накладних від 29.04.2025 №3542, №3543 від №3544, останні, містять графу про дані експедитора. 
При цьому, згідно п 6.2.3 договору № 25-04-2025 транспортного експедирування, Експедитор не несе перед Замовником чи будь якими іншими особами, відповідальності за збитки через невиконання/неналежне виконання Перевізником взятих на себе зобов`язань, в тому числі (але не виключно) за перевищення габаритно-вагових норм, відсутність необхідних товаросупровідних документів, неякісне оформлення товаросупровідних документів, недостовірні дані в товаросупровідних документах щодо вантажу (вартості, кількості, ваги, номенклатури, країни походження та ін ). 
При цьому, в товарно-транспортних накладних від 29.04.2025 №3542, №3543 від №3544 зазначено експедитором ФОП ОСОБА_1 , інформація щодо перевізника мала бути зазначена особою, яка заповнювала ТТН у тій же графі. 
При цьому відповідачу надавались письмові пояснення з підтверджуючими документами, що ФОП ОСОБА_1 мав статус Експедитора, а не Перевізника. 
Варто зауважити, що посадові особи відповідача повинні забезпечити відповідні вимоги Закону № 2344-III про те, що відповідальність за порушення законодавства про автомобільний транспорт повинен нести дійсний автомобільний перевізник, тобто особа, яка в момент перевірки здійснювала автомобільне перевезення, при цьому була зобов`язана дотримуватись вимог указаного Закону і, серед іншого, забезпечити водія (та/або іншу уповноважену особу, присутню при перевірці) відповідною документацією, яка є необхідною для повното та всебічного встановлення усіх обставин, які були предметом перевірки.
Вказаний правовий висновок відповідає позиції, яка викладена в постанові Верховного Суду від 28.12.2023 у справі №300/4673/22.
У постанові від 22.02.2023 по справі № 240/22448/20 Верховний Суд зазначив, що особа, яка не є автомобільним перевізником вантажу, щодо якого була оформлена товарно-транспортна накладна, не може нести відповідальності за порушення законодавства про автомобільний транспорт, встановлену статтею 60 Закону № 2344-III.
Матеріалами справи підтверджено, що під час проведення рейдової перевірки транспортних засобів посадовими особами відповідача було встановлено особу автомобільного перевізника виключно на підставі наданих ТТН.
Разом з цим, суд зауважує, що у наданих до перевірки ТТН від 29.04.2025 №3542, №3543 від №3544 зазначено: “Автомобільний перевізник/Експедитор ФОП ОСОБА_1 3104715497”, разом з тим з вказаних документів неможливо встановити позивач є перевізником чи експедитором.
З наданих позивачем пояснень встановлено, що він в даних правовідносинах виступав Експедитором, а не Перевізником.
Відповідно до статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
В ході судового розгляду справи відповідач не виконав процесуального обов`язку доказування та не підтвердив належними й допустимими доказами причетність до виявлених порушень саме особи позивача.
Відтак, суд дійшов висновку, що оскаржені постанови про застосування штрафу не відповідають критеріям обґрунтованості, безсторонності, добросовісності та розсудливості, а тому є протиправними та підлягають скасуванню.
Таким чином, позовні підлягають до задоволення повністю.
Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір.
Керуючись статтями 241-246, 255, 257-262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
В И Р І Ш И В :
Позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Відділу державного нагляду (контролю) у Рівненській області Державної служби України з безпеки на транспорті задовольнити повністю.
Визнати протиправними та скасувати постанови Відділу державного нагляду (контролю) у Рівненській області Державної служби України з безпеки на транспорті про застосування адміністративно-господарського штрафу від 24 червня 2025 року: №071819, №071820, №071821, №071822, №071823, №071824, №071825, №071826, №071827, №071828, №071829, №071830, №071831, №071832, №071833, №071834, №071835, №071836, №071837, №071838, №071839, №071840, №071841, №071842, №071843, №071844, №071845, №071846, №071847, №071848, №071849, №071850, №071851, №071852, №071853, №071854, №071855, №071856, №071857, №071858, №071859, №071860, №071861, №071862, №071863, №071864, №071865, №071866, №071867, №071868, №071869 та №071870.
Стягнути на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Відділу державного нагляду (контролю) у Рівненській області Державної служби України з безпеки на транспорті судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1490,56 грн.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду. 
Учасники справи:
Позивач - Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 . ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_9 ) 
Відповідач - Відділ державного нагляду (контролю) у Рівненській області Державної служби України з безпеки на транспорті (вул. Відінська, буд. 8,м. Рівне,Рівненська обл.,33023. ЄДРПОУ/РНОКПП 39816845) 
Повний текст рішення складений 01.01.2026.

Суддя       Олег ГРЕСЬКО