Україна
Донецький окружний адміністративний суд 
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 лютого 2026 року Справа№200/8709/25 

Донецький окружний адміністративний суд у складі:
головуючого - судді Аляб`єва І.Г., 
розглянувши в порядку письмового провадження (за правилами спрощеного позовного провадження) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Вінницькій області про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) звернулась до Донецького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (ЄДРПОУ 21910427, юридична адреса: 49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 26), Головного управління Пенсійного фонду України в Вінницькій області (ЄДРПОУ 13322403, юридична адреса: 21105, м. Вінниця, вул. Зодчих, 22) в якому просить
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Вінницькій області від 18.09.2025 №191950031443 про відмову в призначенні пенсії на пільгових умовах ОСОБА_1 та не зарахування до пільгового стажу періодів роботи з 06.07.1993 по 14.04.1998 шахта «Родинська»; з 15.04.2003 по 01.10.2006 ВП Шахта «Родинська»; з 02.10.2006 по 29.09.2011 ВП «Шахта «Родинська» ДП «Красноармійськвугілля»;
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області № 191950031443 від 08.10.2025 року про відмову в призначенні пенсії на пільгових умовах ОСОБА_1 та не зарахуванні до пільгового стажу періодів роботи: з 06.07.1993 по 14.04.1998 шахта «Родинська»; з 15.04.2003 по 01.10.2006 ВП Шахта «Родинська»; з 02.10.2006 по 29.09.2011 ВП «Шахта «Родинська» ДП «Красноармійськвугілля»;
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву від 01.10.2025 про призначення ОСОБА_1 , пенсії за віком на пільгових умовах на підставі пункту «б» статті 13 Закону України від 05.1 1.1991 №1788-ХІ1 «Про пенсійне забезпечення» в редакції, яка діяла до ухвалення Закону України від 02.03.2015 №213-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення», із урахуванням висновків Конституційного Суду України у Рішенні від 23.01.2020 по справі №1-р/2020 року та призначити пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до пункту б статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» в редакції рішення Конституційного суду України від 23.01.2020 №1-р/2020 у справі 1-5/2018 (746/15) з 26.12.2024;
зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до мого пільгового стажу періоди роботи: з 06.07.1993 по 14.04.1998 шахта «Родинська»; з 15.04.2003 р. по 01.10.2006 р. ВИ Шахта «Родинська»; з 02.10.2006 по 29.09.2011 ВП «Шахта «Родинська» ДП «Красноармійськвугілля».
Ухвалою суду від 17.11.2025 відкрито провадження у справі та призначено її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження, без проведення судових засідань та повідомлення (виклику) учасників справи. 
Розпорядженням керівника апарату суду від 24.12.2025 №614 "Щодо повторного автоматичного розподілу справи" призначено повторний автоматичний розподіл справи №200/8709/25, у зв`язку з перебуванням судді Давиденко Т.В на лікарняному.
Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу №200/8709/25 передано на розгляд судді Донецького окружного адміністративного суду Аляб`єва І.Г.
Ухвалою суду від 29.12.2025 адміністративну справу №200/8709/25 прийнято до провадження судді Аляб`єва І.Г., вирішено, здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, без проведення судових засідань та повідомлення (виклику) учасників справи. 
В обґрунтування позову зазначає, що 
Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області надало до суду відзив на позовну заяву в якій зазначає, що ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , у віці 49 років 11 місяців, 10.09.2025 звернулася до органу Пенсійного фонду з заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV. Згідно принципу екстериторіальності засобами програмного забезпечення заяву позивача та надані нею документи розподілено на Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області для опрацювання. За результатами розгляду заяви позивача про призначення пенсії, доданих до неї документів та наявних у Пенсійному фонді України відомостей, органом Пенсійного фонду до страхового стажу позивача зараховано усі періоди роботи та інші періоди, які зараховуються до такого стажу. До пільгового стажу не зараховано періоди згідно довідки №1- 299 від 20.03.2024: з 06.07.1993 по 14.04.1998, оскільки у довідці відсутня інформація, що атестація робочих місць від 15.04.1998 №666 проведена вперше; з 15.04.2003 по 01.10.2006, оскільки наявна перерва між наказами «Про результати атестації робочих місць»; 02.10.2006 по 29.09.2011, оскільки в наказі №621-1 від 02.10.2006 «Про результати атестації робочих місць» посада на якій працювала позивач не атестована. Отже, страховий стаж позивача склав 29 років 2 місяці 11 днів, пільговий стаж - 12 років 8 місяців 9 днів. Разом з тим, на день розгляду заяви про призначення пенсії, позивач не досягла пенсійного віку передбаченого п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України від 09.07.2003 №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», а саме 55 років. За таких обставин, позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» в зв`язку з не досягненням необхідного пенсійного віку та відсутністю підтвердження неотримання пенсії в органах пенсійного забезпечення Російської Федерації.
01.10.2025 позивач ОСОБА_1 , у віці 50 років знову звернулася до органу Пенсійного фонду з заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV. Заява Позивача від 01.10.2025 розглянута за принципом екстериторіальності Головним управлінням Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області та прийнято рішення про відмову Позивачу в призначенні пенсії.
Отже, Головним управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області не Документ сформований в системі «Електронний суд» 02.12.2025 8 приймалось рішення по суті заяви Позивача від 01.10.2025, відтак відповідальним за опрацювання заяви позивача та прийняття відповідного рішення є, в даному випадку, визначений у встановленому порядку територіальний орган Пенсійного фонду - Головне управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області. Отже, Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області не є суб`єктом прийняття рішення за заявою від 01.10.2025. Головне управління Пенсійного фонду України в Вінницькій області звертає увагу суду, що відсутні правові підстави для зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області здійснити певні дії, оскільки заява Позивача від 01.10.2025 про призначення пенсії Головним управлінням Пенсійного фонду України у Вінницькій області не розглядалася та не вчинялося будь-яких дій або бездіяльності щодо позивача. В свою чергу, оскільки у спірних відносинах компетентним органом для розгляду заяви позивача про призначення пенсії пенсії визначено Головне управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області, то саме цей орган і має завершити процедуру призначення позивачеві пенсії. Такий підхід висловлений у постановах Верховного Суду від 24.05.2024р. у справі №460/17257/23, від 07.05.2024р. у справі №460/38580/22. 
За результатами розгляду заяви позивача від 01.10.2025 про призначення пенсії, доданих до неї документів та наявних у Пенсійному фонді України відомостей, органом Пенсійного фонду до страхового стажу позивача зараховано усі періоди роботи та інші періоди, які зараховуються до такого стажу. До пільгового стажу не зараховано періоди згідно довідки №1- 299 від 20.03.2024: - з 06.07.1993 по 14.04.1998, оскільки у довідці відсутня інформація, що атестація робочих місць від 15.04.1998 №666 проведена вперше; - з 15.04.2003 по 01.10.2006, оскільки наявна перерва між наказами «Про результати атестації робочих місць»; - 02.10.2006 по 29.09.2011, оскільки в наказі №621-1 від 02.10.2006 «Про результати атестації робочих місць» посада на якій працювала позивач не атестована. Слід зазначити, що пенсія за віком на пільгових умовах призначається відповідно до ч. 2 ст. 114 Закону № 1058-IV за результатами атестації робочих місць. Тобто атестація робочих місць є однією з умов призначення такої пенсії. 
Страховий стаж позивача склав 29 років 2 місяці 20 днів, пільговий стаж - 12 років 1 місяць 15 днів. Водночас, на день розгляду заяви про призначення пенсії, позивач не досягла пенсійного віку передбаченого п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України від 09.07.2003 №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», а саме 55 років. За таких обставин, позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» в зв`язку з не досягненням необхідного пенсійного віку. В свою чергу, посилання позивача на норми рішення Конституційного Суду України від 23 січня 2020 року щодо визнання неконституційною норму ст. 13 ЗУ «Про пенсійне забезпечення», в редакції по стану на 2015 рік є безпідставними та не застосовуються щодо правовідносин, що склались між сторонами. Просить відмовити в задоволенні позову.
Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області правом на подачу відзиву не скористалося.
При цьому суд також врахував, що згідно з частиною шостою статті 18 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) та пунктом 10 розділу ІІІ Положення про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, затвердженої Рішенням Вищої ради правосуддя від 17.08.2021 № 1845/0/15-21, адвокати, нотаріуси, приватні виконавці, судові експерти, державні органи та органи місцевого самоврядування, суб`єкти господарювання державного та комунального секторів економіки реєструють офіційні електронні адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі в обов`язковому порядку.
Абзацом сьомим пункту 2 параграфу 2 розділу 4 Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» встановлено, що окремі підсистеми (модулі) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи починають функціонувати через 30 днів з дня опублікування Вищою радою правосуддя у газеті «Голос України» та на веб-порталі судової влади України оголошення про створення та забезпечення функціонування відповідної підсистеми (модуля) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи.
У газеті «Голос України» від 04.09.2021 № 168 (7668) Вищою радою правосуддя опубліковано оголошення про початок функціонування трьох підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи: «Електронний кабінет», «Електронний суд», підсистеми відеоконференцзв`язку.
Таким чином, вищезазначені підсистеми (модулі) почали офіційно функціонувати з 05.10.2021.
Відтак з 05.10.2021 усі державні органи та органи місцевого самоврядування, суб`єкти господарювання державного та комунального секторів економіки зобов`язані бути зареєстрованими у підсистемі (модулі) «Електронний кабінет» Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи.
Аналізуючи обов`язок органів публічної влади бути зареєстрованими у вищезазначеній підсистемі (модулі), суд підкреслює особливу важливість принципу «належного урядування». Він передбачає, зокрема, що державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків (пункт 71 рішення Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) у справі «Рисовський проти України» від 20.10.2011 (заява № 29979/04), пункт 74 рішення ЄСПЛ у справі «Лелас проти Хорватії» («Lelas v. Croatia») від 20.05.2010 (заява № 55555/08).
Тому суд прийшов до висновку, що внесені з 05.10.2021 в Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему судові рішення, документи у справі тощо вважаються такими, що отримані належним чином відповідними державними органами та органами місцевого самоврядування, суб`єктами господарювання державного та комунального секторів економіки не залежно від факту їх реєстрації у підсистемі (модулі) «Електронний кабінет».
Відповідно до довідки з підсистеми «Електронний Суд» відповідачем отримано копію ухвали 19.11.2025 (ухвалу суду від 17.11.2025) та 29.12.2025 (ухвалу суду від 29.12.2025).
З огляду на вищезазначене, керуючись частиною шостою статті 162 КАС України суд вирішив справу за наявними матеріалами.
За приписами частини п`ятої статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
Враховуючи відсутність клопотань сторін щодо розгляду справи у судовому засіданні, справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та повідомлення сторін.
Дослідивши докази, що містяться у матеріалах справи, суд встановив наступне.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) 10.09.2025 звернулася до органу Пенсійного фонду з заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV.
Згідно принципу екстериторіальності засобами програмного забезпечення заяву позивача та надані нею документи розподілено на Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області.
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Вінницькій області від 18.09.2025 №191950031443 відмовлено ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах згідно п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»,оскільки заявниця не досягла пенсійного віку 55 років, та у зв`язку з відсутністю документу щодо неодержання пенсії в органах пенсійного забезпечення російської федерації.
В рішенні Головного управління Пенсійного фонду України в Вінницькій області від 18.09.2025 №191950031443 зазначені наступні відомості:
вік заявниці- 49 років 11 місяців.
страховий стаж заявниці складає 29 р. 2 м. 11 д.
стаж заявниці, який дає право на пільгове пенсійне забезпечення за Списком №2 становить— 12 років 8 місяців 9 днів.
До стажу роботи за Списком №2 не зараховано період роботи згідно довідки №1- 299 від 20.03.2024:
з 06.07.1993 но 14.04.1998, оскільки у довідці відсутня інформація, що атестація робочих місць від 15.04.1998 №666 проведена вперше;
з 15.04.2003 по 01.10.2006, оскільки наявна перерва між наказами «Про результати атестації робочих місць»;
02.10.2006 по 29.09.2011, оскільки в наказі №621-1 від 02.10.2006 «Про результати атестації робочих місць» посада на якій працювала заявниця не атестована.
01.10.2025 ОСОБА_1 повторно звернулася до органу Пенсійного фонду з заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV.
Згідно принципу екстериторіальності засобами програмного забезпечення заяву позивача та надані нею документи розподілено на Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області.
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області № 191950031443 від 08.10.2025 на підставі статті 114 п. 2 Закону № 1058 відмовлено ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах в зв`язку з недосягненням пенсійного віку 55 років.
В рішенні Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області № 191950031443 від 08.10.2025 зазначено натспуне:
- Вік заявниці 50 років 0 місяців 1 день
- Пільговий стаж особи за Списком № 2 — 12 років 1 місяць 15 днів.
- Страховий стаж особи становить 29 років 2 місяці 20 днів.
До пільгового стажу не зараховано період роботи :
- з 06.07.1993 по 14.04.1998, оскільки у довідці відсутня інформація, що атестація робочих місць від 15.04.1998 №666 проведена вперше;
- з 15.04.2003 по 01.10.2006, оскільки наявна перерва між наказами «Про результати атестації робочих місць»;
- з 02.10.2006 но 29.09.2011, оскільки в наказі №621-1 від 02.10.2006 «Про результати атестації робочих місць» посада на якій працювала заявниця не атестована
З трудової книжки позивача серії НОМЕР_2 від 09.07.1993 року вбачається наступне:
- з 01.09.1990 по 25.06.1993 позивач проходила навчання у ПТУ №80 м.Родинське (запис 1);
- 06.07.1993 ОСОБА_1 працювала на посаді машиніста конвеєру поверхні ВП «Шахта «Родинська» ДП «Красноармійськвугілля» (запис 2);
- З 07.02.1996 по 21.06.2019 позивач працювала на посаді машиністи підйомних машин поверхні ВП «Шахта «Родинська» ДП «Красноармійськвугілля» (запис 3-4).
Згідно довідки ДП «Мирноградвугілля» від 20.03.2024 №31-АР відокремлений підрозділ «Шахта «Родинська» державного підприємства «Красноармійськвугілля» перейменувався у відокремлений підрозділ «Шахта «Родинська» державного підприємства, «Мирноградвугілля» відповідно до наказу державного підприємства «Мирноградвугілля» від 16.05.20J7 року № 130.
Відповідно до довідки ДП «Мирноградвугілля» від 20.03.2024 №1-299 ОСОБА_1 працювала:
з 06.07.1993 по 06.02.1996 на посаді машиніста конвеєру поверхні на дільниці 04, зазначена професія є пільговою відповідно до постанови КМУ від 11.03.1994 №162 (Список №2, розділ 1, підрозділ 2010100а-13777);
з 07.02.1996 по 24.06.2019 працювала на посаді машиніста підйомних машин на поверхні на дільниці ПВУ, зазначена професія є пільговою відповідно до постанови КМУ від 24.06.2016 №461 (Список №2, розділ 1, підрозділ 1);
накази про атестацію робочих місць: №1124-К від 27.06.1997, №666 від 15.04.1998, №880-1 від 01.10.2001, №621-1 від 02.10.2006, №541 від 30.09.2011, №285 від 30.09.2016.
відпустка без оплати по догляду за дитиною до 4-х років з 14.05.2003 по 14.04.2004.
Здійснивши оцінку обставин справи та надавши їм юридичної кваліфікації, суд прийшов до висновку про задоволення позову, виходячи з наступного.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.
Згідно із статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення.
Водночас у пункті 5 рішення № 8-рп/2005 від 11.10.2005 Конституційний Суд України зазначив, що право на пенсійне забезпечення є складовою конституційного права на соціальний захист.
За приписами пунктів 1, 6 частини першої статті 92 Конституції України права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.
У преамбулі Закону України від 05.11.1991 №1788-XII «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон № 1788-XII) зазначено, що цей Закон відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій.
Згідно із статтею 2 Закону № 1788-XII за цим Законом призначаються трудові пенсії: до яких відносяться пенсії за віком; по інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років.
За приписами статті 12 Закону № 1788-XII право на пенсію за віком мають чоловіки - після досягнення 60 років і при стажі роботи не менше 25 років, жінки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 20 років.
Згідно з пунктом «б» статті 13 Закону № 1788-XII в редакції, чинній до внесення змін Законом України від 02.03.2015 № 213-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» (далі – Закон № 213-VІІІ), на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, що затверджений Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах;
жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.
Статтею 13 Закону № 1788-XII було передбачено зменшення пенсійного віку для чоловіків і жінок відносно загального пенсійного віку (60 років для чоловіків і 55 років для жінок) з урахуванням різниці між пенсійним віком у чоловіків і жінок на 10 років для працівників, зайнятих повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, та на 5 років для працівників, зайнятих повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці; зменшення пенсійного віку та стажу для чоловіків і жінок стосовно загального пенсійного віку з урахуванням різниці між пенсійним віком у чоловіків і жінок на 5 років.
Отже, за змістом вищенаведеної норми пенсія за віком на пільгових умовах є особливим видом пенсії, яка призначається конкретній особі на підставі наявного страхового стажу, залежить від праці такої особи в особливих умовах, певно визначений час, призначення якої має відбуватись при досягненні нижчого пенсійного віку.
У постанові від 18.02.2020 у справі № 1840/3344/18 Верховний Суд зазначив, що «пенсія за віком» - це свого роду «державний депозит» (примусовий та індивідуальний) кожної особи, який залежить від праці такої особи, та підлягає безумовному поверненню з боку держави у встановленому розмірі протягом всього життя пенсіонера після досягнення певного віку.
Суд зазначає, що зазначений правовий висновок необхідно розповсюдити також і на «пенсії за віком на пільгових умовах».
Законом №213-VІІІ, який набрав чинності з 01.04.2015, збільшено раніше передбачений пунктом «б» статті 13 Закону № 1788-ХІІ вік набуття права на пенсію на пільгових умовах, зокрема, жінкам з 50 років до 55 років.
09.07.2003 було ухвалено Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058-ІV).
03.10.2017 Верховною Радою України було ухвалено Закон №2148-VIII, що доповнив Закон № 1058-ІV розділом XIV-1, який містить пункт 2 частини другої статті 114 такого змісту:
«На пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах».
За приписами статті 12 Закону № 1788-XII право на пенсію за віком мають чоловіки - після досягнення 60 років і при стажі роботи не менше 25 років, жінки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 20 років.
Натомість згідно з пунктом «б» статті 13 Закону № 1788-XII в редакції, чинній до внесення змін Законом № 213-VІІІ, на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, що затверджений Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць:
чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах;
жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.
Законом № 213-VІІІ, який набрав чинності з 1 квітня 2015 року, збільшено раніше передбачений пунктом «б» статті 13 Закону № 1788-ХІІ вік набуття права на пенсію на пільгових умовах, зокрема, жінкам з 50 років до 55 років.
Відповідно до пункту 1 резолютивної частини Рішення № 1-р/2020 визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), стаття 13, частина друга статті 14, пункти «б» - «г» статті 54 Закону № 1788-XII зі змінами, внесеними Законом № 213-VIII (пункт 1 рішення).
Згідно з пунктом 3 резолютивної частини зазначеного Рішення застосуванню підлягають стаття 13, частина друга статті 14, пункти «б» - «г» статті 54 Закону №1788-XII в редакції до внесення змін Законом № 213-VIII для осіб, які працювали до 01.04.2015 на посадах, визначених у вказаних нормах, а саме: на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи, зокрема, працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць, у тому числі жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.
Таким чином, Рішенням №1-р/2020 КСУ визнав неконституційними окремі положення Закону № 1788-ХІІ, у зв`язку із чим вони втратили чинність з дня ухвалення Рішення (пункт 2 резолютивної частини Рішення). Одночасно КСУ встановив, що підлягають застосуванню відповідні норми в редакції до внесення змін Законом №213-VIII.
У зв`язку із цим на час виникнення спірних правовідносин Закон №1788-ХІІ з урахуванням Рішення № 1-р/2020 встановлював право на пенсію за віком на пільгових умовах за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, для жінок після досягнення 50 років (за наявності стажу роботи та інших умов, визначених в рішенні КСУ).
Отже, на час виникнення спірних правовідносин була наявна колізія між нормами Закону № 1788-ХІІ з урахуванням Рішення № 1-р/2020 з одного боку, та Законом № 1058-ІV- з іншого в частині віку набуття права на пенсію на пільгових умовах. Перший із цих законів визначав такий вік у 50 років, тоді як другий - у 55 років.
Оскільки норми названих законів регулюють одне і те ж коло відносин, суд доходить висновку, що вони явно суперечать один одному. Таке регулювання порушує вимогу «якості закону», передбачену Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950, та не забезпечує адекватний захист від свавільного втручання публічних органів державної влади у майнові права заявника (див. пункт 56 рішення Європейського суду з прав людини від 14.10.2010 у справі «Щокін проти України»).
Велика Палата Верховного Суду в постанові від 19.02.2020 у справі №520/15025/16-а (провадження № 11-1207апп19, пункт 56) сформувала правовий висновок, згідно з яким у разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.
Отже, у цій справі застосуванню підлягають саме норми Закону №1788-ХІІ з урахуванням Рішення № 1-р/2020, а не Закону № 1058-ІV.
Вирішуючи спір судом враховані правові висновки, що викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.11.2021 у зразковій справі № 360/3611/20, які відповідно до ч. 5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України мають бути враховані судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.
Судом установлено, що до 01.04.2015 позивач працювала на посадах, які віднесені у встановленому порядку до Списку № 2, що підтверджується трудовою книжкою позивача серії НОМЕР_3 , рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області № 191950031443 від 08.10.2025 та розрахунком стажу (Форма РС-право), на час звернення за призначенням пенсії досягла 50 років 00 місяців 1 день, мала страховий стаж 29 років 2 місяці 20 днів, з них за Списком № 2 — 12 років 1 місяць 15 днів стаж на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, що затверджений Кабінетом Міністрів України, зайнятість у яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.
Враховуючи викладене вище, суд дійшов висновку, що позивач набула право на пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до пункту «б» статті 13 Закону № 1788-ХІІ в редакції до внесення змін Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 № 213-VІІІ, з урахуванням рішення Конституційного Суду України № 1-р/2020 від 23.01.2020, а отже рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від № 191950031443 від 08.10.2025 про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах з посиланням на відсутність необхідного пенсійного віку, визначеного пунктом 2 частини другої статті 114 Закону № 1058-ІV, є протиправним та підлягає скасуванню.
Щодо позовних вимог про зобов`язання ГУ ПФУ в Дніпропетровській області зарахувати до пільгового стажу позивача періоди її роботи: з 06.07.1993 по 14.04.1998 шахта «Родинська»; з 15.04.2003 р. по 01.10.2006 р. ВИ Шахта «Родинська»; з 02.10.2006 по 29.09.2011 ВП «Шахта «Родинська» ДП «Красноармійськвугілля» суд зазначає наступне.
З трудової книжки позивача серії НОМЕР_2 від 09.07.1993 року ОСОБА_1 з 06.07.1993 ОСОБА_1 працювала на посаді машиніста конвеєру поверхні ВП «Шахта «Родинська» ДП «Красноармійськвугілля» (запис 2); з 07.02.1996 по 21.06.2019 позивач працювала на посаді машиністи підйомних машин поверхні ВП «Шахта «Родинська» ДП «Красноармійськвугілля» (запис 3-4).
Відповідно до довідки ДП «Мирноградвугілля» від 20.03.2024 №1-299 ОСОБА_1 працювала: з 06.07.1993 по 06.02.1996 на посаді машиніста конвеєру поверхні на дільниці 04, зазначена професія є пільговою відповідно до постанови КМУ від 11.03.1994 №162 (Список №2, розділ 1, підрозділ 2010100а-13777); з 07.02.1996 по 24.06.2019 працювала на посаді машиніста підйомних машин на поверхні на дільниці ПВУ, зазначена професія є пільговою відповідно до постанови КМУ від 24.06.2016 №461 (Список №2, розділ 1, підрозділ 1); накази про атестацію робочих місць: №1124-К від 27.06.1997, №666 від 15.04.1998, №880-1 від 01.10.2001, №621-1 від 02.10.2006, №541 від 30.09.2011, №285 від 30.09.2016.
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Вінницькій області від 18.09.2025 №191950031443 до стажу роботи за Списком №2 не зараховано період роботи згідно довідки №1- 299 від 20.03.2024:
з 06.07.1993 но 14.04.1998, оскільки у довідці відсутня інформація, що атестація робочих місць від 15.04.1998 №666 проведена вперше;
з 15.04.2003 по 01.10.2006, оскільки наявна перерва між наказами «Про результати атестації робочих місць»;
02.10.2006 по 29.09.2011, оскільки в наказі №621-1 від 02.10.2006 «Про результати атестації робочих місць» посада на якій працювала заявниця не атестована.
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області № 191950031443 від 08.10.2025 до пільгового стажу не зараховано період роботи :
- з 06.07.1993 по 14.04.1998, оскільки у довідці відсутня інформація, що атестація робочих місць від 15.04.1998 №666 проведена вперше;
- з 15.04.2003 по 01.10.2006, оскільки наявна перерва між наказами «Про результати атестації робочих місць»;
- з 02.10.2006 но 29.09.2011, оскільки в наказі №621-1 від 02.10.2006 «Про результати атестації робочих місць» посада на якій працювала заявниця не атестована
Отже, періоди роботи з 06.07.1993 по 14.04.1998, з 15.04.2003 по 01.10.2006 та з 02.10.2006 по 29.09.2011 не зараховані до пільгового стажу позивача у зв`язку з порушенням процедури проведення атестації робочих місць за умовами праці на ВП «Шахта «Родинська» ДП «Красноармійськвугілля».
Якщо працівник має право на пенсію за віком на пільгових умовах, запис у трудовій книжці робиться на підставі наказу виданого за результатами атестації робочих місць, і має відповідати найменуванню Списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення.
Згідно роз`яснення Міністерства соціального захисту населення України та Міністерства праці України за №01-3/406-02-2 від 10.05.1994 року, під повним робочим днем вважається виконання роботи в умовах, передбачених Списками, не менше 80 відсотків робочого часу.
Пунктом 3 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 року №383 (далі - Порядок №383), встановлено, що при визначені права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. При цьому до пільгового стажу роботи зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати внесення цієї посади чи професії до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992 року.
Відповідно до пункту 4.2 Порядку № 383 результати атестації (як уперше проведеної, так і чергової) застосовуються при обчисленні стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, упродовж 5 років після затвердження її результатів, за умови, якщо впродовж цього часу на даному підприємстві не змінились докорінні умови і характер праці (виробництво, робота, робоче місце), що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. У разі докорінної зміни умови і характеру праці для підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах має бути проведена позачергова атестація.
Згідно з пунктом 4.3 Порядку № 383 у разі підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах за результатами атестації, вперше проведеної до 21.08.1997 року (впродовж 5 років після введення в дію Порядку проведення атестації робочих місць) до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, зараховується весь період роботи на даному підприємстві у виробництвах, передбачених Списками, тобто період роботи зі шкідливими умовами праці, до дати видання наказу на підприємстві про результати проведення атестації та період роботи впродовж наступних 5 років з урахуванням пункту 4.2 цього Порядку.
Пунктом 10 Порядку № 383 встановлено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку з оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку з наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та в разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку № 637.
Отже, аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Проте якщо у трудовій книжці не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.
Атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком № 442 та Методичними рекомендаціями.
Відповідно до зазначених нормативних актів основна мета атестації полягає в регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу в несприятливих умовах.
Відтак, факти роботи позивача у спірні періоди на ВП «Шахта «Родинська» ДП «Красноармійськвугілля» підтверджені належним чином та сторонами не оспорюється, спірним є питання щодо зарахування вказаних періодів до пільгового стажу позивача.
З матеріалів справи вбачається що атестація робочих місць на ВП «Шахта «Родинська» ДП «Красноармійськвугілля» проводилась шість разів, що підтверджується наказами про проведення атестації робочих місць на ВП «Шахта «Родинська» ДП «Красноармійськвугілля» №1124-К від 27.06.1997, №666 від 15.04.1998, №880-1 від 01.10.2001, №621-1 від 02.10.2006, №541 від 30.09.2011, №285 від 30.09.2016, однак відповідач не приймає це до уваги через порушення порядку проведення такої атестації.
Питання атестації робочих місць врегульовано Порядком проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.1992 року № 442 (далі - Порядок №442).
Згідно п.п. 1, 2, 4 Порядку №442, атестація робочих місць за умовами праці (надалі - атестація) проводиться на підприємствах і організаціях незалежно від форм власності й господарювання, де технологічний процес, використовуване обладнання, сировина та матеріали є потенційними джерелами шкідливих і небезпечних виробничих факторів, що можуть несприятливо впливати на стан здоров`я працюючих, а також на їхніх нащадків як тепер, так і в майбутньому.
Основна мета атестації полягає у регулюванні відносин між роботодавцем і працівниками у галузі реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільгове пенсійне забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.
Атестація проводиться атестаційною комісією, склад і повноваження якої визначаються наказом по підприємству, організації, в строки, передбачені колективним договором, але не рідше ніж один раз на п`ять років. До складу комісії включається уповноважений представник виборного органу первинної профспілкової організації, а в разі відсутності профспілкової організації - уповноважена найманими працівниками особа.
Позачергово атестація проводиться у разі докорінної зміни умов і характеру праці з ініціативи роботодавця, профспілкового комітету, трудового колективу або його виборного органу, органів Держпраці.
Контроль за якістю проведення атестації робочих місць за умовами праці, правильністю застосування списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах (461-2016-п), Списків виробництв, робіт, цехів, професій і посад, зайнятість працівників в яких дає право на щорічні додаткові відпустки за роботу із шкідливими і важкими умовами праці та за особливий характер праці (1290-97-п), Переліку виробництв, цехів, професій і посад із шкідливими умовами праці, робота в яких дає право на скорочену тривалість робочого тижня (163-2001-п), Переліків робіт із особливо шкідливими і особливо важкими та шкідливими і важкими умовами праці, на яких встановлюється підвищена оплата праці, та інших нормативно-правових актів, відповідно до яких надаються пільги та компенсації працівникам за роботу із шкідливими умовами праці, покладається на Держпраці.
Згідно зі статтею 41 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлено адміністративну відповідальність керівників суб`єктів господарювання. Порушення терміну проведення атестації робочих місць за умовами праці та порядку її проведення тягне за собою накладення штрафу на посадових осіб підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності та громадян - суб`єктів підприємницької діяльності від тридцяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
У разі, якщо непроведення атестації мало своїм наслідком заподіяння шкоди здоров`ю працівнику, керівник підприємства може бути притягнутий до кримінальної відповідальності за статтею 271 Кримінального кодексу України.
Аналіз зазначених норм свідчить про те, що своєчасно проведена атестація робочих місць за умовами праці є одним із заходів соціального захисту працівників, який має сприяти реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах, пільгове пенсійне забезпечення тощо.
При цьому вбачається, що працівник, який працює на посаді, віднесеній до відповідного Списку, робоче місце по якій підлягає атестації, відповідно до Порядку № 442, не наділений будь-якими повноваженнями або обов`язками, які б могли вплинути на своєчасність проведення атестації робочих місць.
Тому, суд дійшов висновку, що відмовляючи працівнику в зарахуванні спірного періоду до пільгового стажу, відповідач фактично покладає відповідальність за не проведення атестації робочих місць на підприємстві на позивача.
Непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємств або уповноваженим ним органом не може позбавляти громадян їх конституційного права на соціальний захист, у тому числі щодо надання пенсій за віком на пільгових умовах. Контроль за додержанням підприємствами правил проведення атестації робочих місць за умовами праці покладається на відповідні повноважні державні контролюючі органи, зокрема Держпраці.
Такий висновок суду узгоджується з позицією Великої палати Верховного суду, викладеною постанові від 19.02.2020 року по справі № 520/15025/16-а.
В означений постанові Верховний суд наголосив, що непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємства не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць покладається на власника підприємства, а не працівника. При цьому контролюючу функцію у відносинах щодо проведення атестації робочих місць на підприємстві виконує держава в особі відповідних контролюючих органів, а не працівник.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що матеріалами справи підтверджено протиправність дій відповідачів щодо незарахування до пільгового стажу позивача періодів роботи з 06.07.1993 по 14.04.1998, з 15.04.2003 по 01.10.2006 та з 02.10.2006 по 29.09.2011 на ВП «Шахта «Родинська» ДП «Красноармійськвугілля».
Крім того, суд зазначає, що згідно із пунктом 1.7 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1, у разі якщо до заяви про призначення пенсії додані не всі необхідні документи, орган, що призначає пенсію, письмово повідомляє заявника про те, які документи необхідно подати додатково, про що в заяві про призначення пенсії робиться відповідний запис. Якщо вони будуть подані не пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність подання додаткових документів, то днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття заяви про призначення пенсії або дата, зазначена на поштовому штемпелі місця відправлення заяви.
Отже, з наведених норм чинного законодавства вбачається, що Пенсійний фонд, під час вирішення питання щодо призначення пенсії, зобов`язаний збирати, перевіряти певні обставини та відомості, які необхідні для вирішення питання щодо призначення пенсії, для чого останньому надається тримісячний термін.
Таким чином, суд дійшов висновку, що відповідач, при вирішення питання про призначення пенсії позивачу, не дотримався справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав окремої особи, оскільки не використав надані законом повноваження для з`ясування тих чи інших обставин, що мають значення для прийняття відповідного рішення.
У відповідності до частини другої статті 3 Конституції України права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.
Виходячи із зазначеного принципу та гарантування Конституцією судового захисту конституційних прав і свобод, судова діяльність має бути спрямована на захист цих прав і свобод від будь-яких посягань шляхом забезпечення своєчасного та якісного розгляду конкретних справ.
Враховуючи викладене, суд вважає, що органи Пенсійного фонду України повинні використовувати всі передбачені законом повноваження за для повного та об`єктивного розгляду заяви про призначення пенсії, виходячи з тих обставин, що склалися.
Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Щодо позовних вимог в частині зобов`язання відповідача призначити пенсію позивачу, суд зазначає, що, з урахуванням повідомлених і підтверджених відповідними доказами обставин, суд позбавлений в межах цієї справи дослідити питання виконання всіх умов, визначених законодавством, для прийняття рішення про призначення позивачу пенсії.
Тому суд не може підміняти пенсійний орган, уповноважений на виконання функцій з розрахунку, призначення, індексації і перерахунку пенсій громадянам, та на свій розсуд зобов`язати відповідача призначити пенсію позивачу.
Належним способом захисту в цій частині буде зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву про призначення пенсії, із зарахуванням до пільгового стажу періодів роботи з 06.07.1993 по 14.04.1998, з 15.04.2003 по 01.10.2006 та з 02.10.2006 по 29.09.2011.
Приймаючи до уваги наведене в сукупності, суд дійшов висновку, що цей позов підлягає частковому задоволенню.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з такого.
Відповідно до частини першої статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Позивачем при пред`явленні адміністративного позову сплачений судовий збір у розмірі 1211,20 грн. відповідно до квитанції від 01.11.2025.
Таким чином, понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору у зазначеному розмірі підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань з відповідача на користь позивача.
Керуючись статтями 32, 139, 243 - 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

Частково задовольнити адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Вінницькій області про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії.
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Вінницькій області від 18.09.2025 №191950031443 про відмову в призначенні пенсії на пільгових умовах ОСОБА_1 .
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області № 191950031443 від 08.10.2025 року про відмову в призначенні пенсії на пільгових умовах ОСОБА_1 .
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (49094, м. Дніпро вул. Набережна Перемоги буд. 26 ЄДРПОУ 21910427) повторно розглянути заяву від 01.10.2025 про призначення ОСОБА_1 (зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , фактична адреса: АДРЕСА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) пенсії за віком на пільгових умовах на підставі пункту «б» статті 13 Закону України від 05.11.1991 №1788-ХІ1 «Про пенсійне забезпечення» в редакції, яка діяла до ухвалення Закону України від 02.03.2015 №213-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення», із урахуванням висновків Конституційного Суду України у Рішенні від 23.01.2020 по справі №1-р/2020 року з зарахуванням до пільгового стажу роботи за Списком №2 періоди роботи з 06.07.1993 по 14.04.1998 шахта «Родинська»; з 15.04.2003 р. по 01.10.2006 р. ВИ Шахта «Родинська»; з 02.10.2006 по 29.09.2011 ВП «Шахта «Родинська» ДП «Красноармійськвугілля».
В задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (49094, м. Дніпро вул. Набережна Перемоги буд. 26 ЄДРПОУ 21910427) на користь ОСОБА_1 (зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , фактична адреса: АДРЕСА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1211,20 грн.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається до Першого апеляційного адміністративного суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повне рішення судом складено і підписано 09.02.2026 року. 

Суддя І.Г. Аляб`єв