Справа № 459/3576/25 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1 
Провадження № 11-кп/811/1049/25 Доповідач: ОСОБА_2 

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2026 року м. Львів

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:
Головуючого - судді ОСОБА_2  
суддів – ОСОБА_3 , ОСОБА_4 
секретаря судового засідання – ОСОБА_5 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 на вирок Шептицького міського суду Львівської області від 15 жовтня 2025 року щодо 

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки міста Шептицького (Червонограда) Львівської області, українки, громадянки України, з середньою освітою, непрацюючої, раніше несудимої, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень, відповідальність за які передбачена ч. 1 ст. 125, ч. 1 ст. 126 КК України,

за участю прокурорів – ОСОБА_8 
обвинуваченої ОСОБА_7 
захисника обвинуваченої – адвоката ОСОБА_9 

ВСТАНОВИЛА:
оскарженим вироком ОСОБА_7 визнано винною у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 125, ч. 1 ст. 126 КК України, та призначено покарання:
за ч. 1 ст. 125 КК України - у виді штрафу в розмірі 40 (сорока) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 680 (шістсот вісімдесят) гривень 00 копійок;
за ч. 1 ст. 126 КК України - у виді штрафу в розмірі 20 (двадцяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 (триста сорок) гривень 00 копійок.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначено ОСОБА_7 остаточне покарання у виді штрафу в розмірі 40 (сорока) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 680 (шістсот вісімдесят) гривень.

Згідно вироку суду, ОСОБА_7 20.09.2025 близько 23 години 13 хвилин, перебуваючи у приміщенні магазину «АТБ - маркет Продукти-1042» по вулиці Шевченка, 5а у місті Шептицькому Шептицького району Львівської області, під час словесного конфлікту з ОСОБА_10 , усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи настання таких для здоров`я останньої, реалізовуючи свій протиправний умисел, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень, завдала один удар кулаком правої руки в область обличчя, внаслідок чого спричинила останній тілесні ушкодження. Внаслідок вказаних протиправних дій ОСОБА_7 у потерпілої ОСОБА_10 під час проведення судово-медичної експертизи були виявлені тілесні ушкодження у вигляді плями на правій щоці-слід загоєного садна, які відносяться до легкого тілесного ушкодження.

Таким чином, ОСОБА_7 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 125 КК України, тобто умисне легке тілесне ушкодження.

Крім цього, ОСОБА_7 , продовжуючи свою протиправну поведінку, 20.09.2025 близько 23 години 14 хвилин, перебуваючи у приміщенні магазину «АТБ-маркет Продукти-1042» по вулиці Шевченка, 5а у місті Шептицькому Шептицького району Львівської області, під час словесного конфлікту з ОСОБА_11 усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи настання таких для здоров`я останньої, реалізовуючи свій протиправний умисел, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень, завдала один удар сумкою, яку тримала у правій руці в область обличчя ОСОБА_11 , та один удар правою ногою в області живота, чим спричинила останній фізичний біль без спричинення тілесних ушкоджень.

Таким чином, ОСОБА_7 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 126 КК України, тобто умисне завдання побоїв, які завдали фізичного болю і не спричинили тілесних ушкоджень.

На вказаний вирок прокурор у кримінальному провадженні подала апеляційну скаргу, у якій просить вирок Шептицького міського суду Львівської області від 15.10.2025 року скасувати в частині призначення покарання.
Ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_7 винною у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 125, ч. 1 ст. 126 КК України, та призначити покарання:
-  за ч. 1 ст. 125 КК України - штраф в розмірі 40 (сорока) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 680 (шістсот вісімдесят) гривень;
-  за ч. 1 ст. 126 КК України - штраф в розмірі 30 (тридцяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 510 (п`ятсот десять) гривень.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити покарання у виді штрафу в розмірі 40 (сорока) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 680 (шістсот вісімдесят) гривень.
У решті вирок залишити без змін. 

В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що ч. 1 ст. 126 КК України, передбачено відповідальність за умисне завдання удару, побоїв або вчинення інших насильницьких дій, які завдали фізичного болю і не спричинили тілесних ушкоджень у виді штрафу до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадських робіт на строк до двохсот годин, або виправних робіт на строк до одного року.
Водночас, вимогами ч. 2 ст. 53 КК України встановлено, що розмір штрафувизначається судом залежно від тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та з урахуванням майнового стану винного в межах від тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян до п`ятдесяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, якщо статтями Особливої частини цього Кодексу не передбачено вищого розміру штрафу.
Таким чином, призначене ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 126 КК України покарання у виді штрафу в розмірі 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян не відповідає межам, встановленим положеннями Загальної частини КК України, щодо розміру штрафу (ч. 2 ст. 53 КК України) та положенням ч. 1 ст. 65 КК України щодо засад призначення покарань, що є неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, яке полягає у незастосуванні судом закону, який підлягає застосуванню, тому вирок є незаконний та підлягає скасуванню.

Заслухавши доповідь головуючого, виступ прокурора ОСОБА_8 на підтримку апеляційної скарги, обвинувачену ОСОБА_7 та його її захисника – адвоката ОСОБА_9 , які не заперечили проти апеляційних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. При цьому, законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення. 

Колегія суддів вважає, що дані вимоги закону судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного вироку щодо ОСОБА_7 не дотримано у повному обсязі.

У відповідності до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Кримінальне провадження щодо ОСОБА_7 розглядалось судом першої інстанції в порядку ст.ст. 381-382 КПК України. Відповідно до заяви ОСОБА_7 від 09.10.2025, складеної за участі її захисника ОСОБА_9 та підписаної ними, ОСОБА_7 визнала свою винуватість у вчиненні кримінального проступків, передбачених ч. 1 ст.125 та ч. 1 ст. 126 КК України, погодилась із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлена з обмеженням права на апеляційне оскарження вироку та погодилась на розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінального проступків, передбачених ч. 1 ст.125 та ч. 1 ст. 126 КК України, за наведених у вироку суду обставин, та правильність кваліфікації її дій є вірною та в апеляційному порядку учасниками кримінального провадження не оскаржується і не може бути оскаржено.

Щодо призначеного судом першої інстанції ОСОБА_7 покарання, то слід зазначити наступне.

Згідно зі ст. 50 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Відповідно до вимог ст.65 КК України, суд призначає покарання враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання. Крім того, призначене особі покарання має бути необхідним і достатнім для її виправлення та попередження нових злочинів.

У відповідності до позиції, висловленої у постанові Верховного суду від 17 жовтня 2019 року у справі № № 205/7091/16-к (№ 51 - 1532 км 19), поняття судової дискреції (судового розсуду) у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо.

Так, згідно вироку, ОСОБА_7 призначено покарання за ч. 1 ст. 126 КК України у виді штрафу в розмірі 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 340 гривень 00 копійок.

Так, ч. 1 ст. 126 КК України, передбачає відповідальність за умисне завдання удару, побоїв або вчинення інших насильницьких дій, які завдали фізичного болю і не спричинили тілесних ушкоджень у виді штрафу до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадських робіт на строк до двохсот годин, або виправних робіт на строк до одного року.

Водночас, вимогами ч. 2 ст. 53 КК України встановлено, що розмір штрафу визначається судом залежно від тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та з урахуванням майнового стану винного в межах від тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян до п`ятдесяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, якщо статтями Особливої частини цього Кодексу не передбачено вищого розміру штрафу.

На переконання колегії суддів, призначене ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 126 КК України покарання у виді штрафу в розмірі 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян не відповідає межам, встановленим положеннями Загальної частини КК України, щодо розміру штрафу (ч. 2 ст. 53 КК України) та положенням ч. 1 ст. 65 КК України щодо засад призначення покарань, що є неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. 

Суд першої інстанції, не врахував зазначені вище положення Закону та не застосував до обвинуваченої положення , що підлягали застосуванню, що відповідно до ст. 413 КПК України є неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та, згідно з п. 4 ч. 1 ст. 409 КК України, підставою для скасування вироку суду першої інстанції в цій частині.

Відповідно до вимог п.3 ч.1 ст.407, п.п. 3, 4 ч.1 ст.409 КПК України, суд апеляційної інстанції вправі скасувати вирок суду першої інстанції, у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до п. 1, п. 2 ч. 1 ст. 413 КПК України, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення, є незастосування судом закону, який підлягає застосуванню та застосування судом закону, який не підлягає застосуванню.

Згідно зі ст. 420 КПК України суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції і ухвалює свій вирок у разі необхідності застосування більш суворого покарання.

Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 слід задоволити. Вирок Шептицького міського суду Львівської області від 15.10.2025 року скасувати в частині призначення покарання. Визнати ОСОБА_7 винною у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 125, ч. 1 ст. 126 КК України, та призначити покарання: за ч. 1 ст. 125 КК України - штраф в розмірі 40 (сорока) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 680 (шістсот вісімдесят) гривень; за ч. 1 ст. 126 КК України - штраф в розмірі 30 (тридцяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 510 (п`ятсот десять) гривень. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити покарання у виді штрафу в розмірі 40 (сорока) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 680 (шістсот вісімдесят) гривень. У решті вирок суду першої інстанції слід залишити без змін.
Керуючись ст.ст. 405, 407, 409, 412, 420, 615 КПК України, колегія суддів 
УХВАЛИЛА:
апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 задоволити. 

Вирок Шептицького міського суду Львівської області від 15.10.2025 року скасувати в частині призначення покарання.
Визнати ОСОБА_7 винною у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 125, ч. 1 ст. 126 КК України, та призначити покарання:
-  за ч. 1 ст. 125 КК України - штраф в розмірі 40 (сорока) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 680 (шістсот вісімдесят) гривень;
-  за ч. 1 ст. 126 КК України - штраф в розмірі 30 (тридцяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 510 (п`ятсот десять) гривень.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити покарання у виді штрафу в розмірі 40 (сорока) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 680 (шістсот вісімдесят) гривень.

У решті вирок суду залишити без змін.

Касаційна скарга на рішення суду може бути подана до Касаційного кримінального суду в складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення. 

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4