Сарненський районний суд 
Рівненської області  _________________________________________________
Справа № 572/6823/25
Провадження № 1-кп/572/301/26

В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 січня 2026 року
Сарненський районний суд Рівненської області у складі: головуючий суддя – ОСОБА_1 , за участі секретаря судових засідань ОСОБА_2 прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 12025186200000237 по обвинуваченню ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України
встановив:
ОСОБА_5 30.10.2025 приблизно о 12 год., перебуваючи в лісовому масиві, що поблизу с. Орлівка Сарненського району Рівненської області, знайшов поліетиленовий пакетик з кристалічною (порошкоподібною) речовиною білого кольору, яка в своєму складі містить особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP, загальною масою 1,5308 г., що відповідно до таблиці 2 «Невеликі, великі та особливо великі розміри психотропних речовин, що знаходяться у незаконному обігу» затвердженої наказом Міністерства охорони здоров`я України № 188 від 01.08.2000 редакції наказу МОЗ України № 634 від 29.07.2010) являється великим розміром. Усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, переслідуючи мотив, спрямований на незаконне поводження з наркотичними засобами, діючи з всупереч вимогам Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні сечовини і прекурсори», Закону України «Про заходи протидії незаконному збігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживання ними» та Порядку провадження діяльності, пов`язаної з обігом наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, та контролю за їх обігом, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.06.2009 № 589, не маючи передбаченого законом дозволу (ліцензії) на здійснення діяльності, пов`язаної із культивуванням рослин, розробленням, виробництвом, виготовленням, зберіганням, перевезенням, пересиланням, придбанням, реалізацією (відпуском), ввезенням на територію України, вивезенням з її території, транзитом через територію України, використанням, знищенням наркотичних засобів, психотропних речовин та прекурсорів, включених до переліку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.05.2000 № 770, ОСОБА_5 перебуваючи у вищевказаному лісовому масиві 30.10.2025 приблизно о 12 годині умисно, незаконно, тобто без передбаченого законом дозволу, підібрав (придбав), знайдену ним особливо небезпечну психотропну речовину PVP у великих розмірах, загальною масою 1,5308 г., поклав до кишені власної куртки та став незаконно зберігати при собі без мети збуту для власного вживання за допомогою фольги, яку також зберігав при собі та яка містила нашарування речовин, які в своєму складі містять особливо небезпечну психотропну речовину PVP масою 0,0080 г. та згортку грошової купюри номіналом «1 долар», яку також зберігав при собі та яка містила нашарування речовин, які в своєму складі містять особливо-небезпечну психотропну речовину PVP масою 0,00009 г., які зберігав до 13 год. 45 хв. 30.10.2025, тобто до моменту виявлення та вилучення особливо небезпечної психотропної речовини працівниками поліції.
Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_5 , як незаконне придбання та зберігання особливо небезпечної психотропної речовини - PVP у великих розмірах без мети збуту за ч. 2 ст. 309 КК України.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2ст.309 України винним себе визнав повністю, зазначив, що наміру збувати психотропну речовину не мав, у вчиненому розкаюється та обіцяє виправитись.
Про дослідження інших доказів, щодо обставин справи сторони не зверталися, на їх дослідженні не наполягали. Тому, такі докази суд не досліджує, із урахуванням вимог ст. 22, 26 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), щодо змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, також диспозитивності, та згідно ч. 3 ст. 349 КПК.
Тому, з`ясувавши думку учасників судового провадження про те, які докази потрібно дослідити та порядок їх дослідження, враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_5 повністю визнав свою вину у вчинених кримінальних правопорушеннях, ніхто з учасників судового провадження не піддає сумніву й не оспорює фактичні обставини справи, викладені в обвинувальному акті, а також доведеність вини обвинуваченого та кваліфікацію його дій, вірно розуміють зміст цих обставин, в суду немає сумнівів у добровільності їх позицій, роз`яснивши учасникам судового провадження, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, суд, відповідно до ч.3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, обмежившись лише показаннями обвинуваченого та матеріалами кримінального провадження, які характеризують особу обвинуваченого. 
Проаналізувавши надані сторонами кримінального провадження докази з точки зору доведеності ознак складу кримінальних правопорушень, інкримінованих обвинуваченому, суд вважає, що сукупність встановлених під час судового розгляду обставин виключає існування будь-яких інших подій, ніж ті, що викладені в обвинувальному акті.
При призначенні покарання, суд враховує п.4 Постанови Пленуму Верховного суду України від 24 жовтня 2003 року, № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», а саме те, що встановлення пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин має значення для правильного його призначення, судам необхідно всебічно досліджувати матеріали справи щодо наявності таких обставин і наводити у вироку мотиви прийнятого рішення. При цьому таке рішення має бути повністю самостійним і не ставитись у залежність від наведених в обвинувальному висновку обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання. Суди, зокрема, можуть не визнати окремі з них такими, що пом`якшують чи обтяжують покарання, а також визнати такими обставинами ті, які не зазначено в обвинувальному висновку. ступінь тяжкості вчиненого злочину та особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. 
При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого і зокрема те, що відповідно до ст. 12 КК України обвинуваченим скоєно нетяжкий злочин. 
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого є щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення..
Обставини, що обтяжує покарання обвинуваченого не встановлено.
Виходячи з положень ст.65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Це покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності, індивідуалізації. Для вибору такого покарання суд повинен урахувати ступінь тяжкості злочину, конкретні обставини його вчинення, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення до своїх дій, інші обставини кримінального провадження, які впливають на забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості вчиненого кримінального правопорушення.
Статті 65-73 КК є кримінально-правовими нормами, які визначають загальні засади та правила призначення покарання.
Питання призначення покарання визначає форму реалізації кримінальної відповідальності в кожному конкретному випадку з огляду на суспільну небезпечність і характер злочину, обставини справи, особу винного, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, тощо.
Вирішення цих питань належить до дискреційних повноважень суду, що розглядає кримінальне провадження по суті, який і повинен з урахуванням усіх перелічених вище обставин визначити вид і розмір покарання та ухвалити рішення.
Конституційний Суд України у своєму рішенні за № 15-рп/2004 зазначив про те, що, окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину.
Тобто, покарання повинно перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами вчиненого і особою винного.
Враховуючи наведені обставини справи, тяжкість вчиненого злочину, данні про особу винного, стан його здоров`я, те, що на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, працевлаштований, раніше не судимий, ставлення підсудного до наслідків, враховуючи наявність пом`якшуючих та відсутність обтяжуючих покарання обставин, беручи до уваги характеристику особи, суд вважає, що ОСОБА_5 слід обрати покарання в межах санкції ч. 2 ст. 309 КК України у виді штрафу.
Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.
Вирішуючи питання про речові докази суд керується вимогами п.3 ч.9 ст.100 КПК України, згідно якої майно, що було предметом кримінального правопорушення, пов`язаного з незаконним обігом, та/або вилучене з обігу, передається відповідним установам або знищується.
Керуючись ч. 3 ст. 349, ст. 368-370, 373-374 КПК, суд,-
у х в а л и в:
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.309 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34000 грн.
Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави витрати, пов`язані з проведенням експертизи в розмірі 13 806 (тринадцять тисяч вісімсот шість) грн. 70 коп.
Речові докази у справі після набрання вироком законної сили – зіппакет з кристалічною речовиною білого кольору, паперовий згорток з нашаруванням речовини темного кольору та фольгу з нашаруванням речовини темного кольору – знищити. Мобільний телефон марки «Айфон 11 про», який поміщено до спецпакету «Національна поліція України» KIV4104215 повернути власнику ОСОБА_5 .
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Рівненського апеляційного суду через Сарненський районний суд Рівненської області протягом 30 днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. 

Суддя