П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

01 грудня 2025 р.	м. Одеса	Справа № 400/2854/24	

Категорія: 111020300	Головуючий у суді І інстанції: Ярощук В.Г. час і місце ухвалення: спрощене провадження, м. Миколаїв	

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача	Семенюк Г.В.	
суддів: 	Федусик А.Г.	
 	Шляхтицький О.І.	

розглянувши у письмовому провадженні у приміщенні П`ятого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «СМА ЛОДЖИСТИК» на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 26 травня 2025 р. у справі № 400/2854/24 за адміністративним позовом Головного управління ДПС у Миколаївській області до товариства з обмеженою відповідальністю «СМА ЛОДЖИСТИК» про стягнення податкового боргу, -

встановиВ:

          Позивач, звернувся до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю “СМА ЛОДЖИСТИК” (далі – відповідач) про стягнення з відповідача заборгованість у розмірі 283206,61 грн з розрахункових рахунків у банках, обслуговуючих Боржника, на користь Держави в рахунок погашення податкового боргу з податку на прибуток підприємств у сумі 2432,82 грн та податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів у сумі 280773,79 гривні, мотивуючи його тим, що на підставі податкових-повідомлень рішення (далі – ППР) контролюючого органу у відповідача виник податковий борг з податку на прибуток за 2022 рік у розмірі 2432,82 грн і податку на додану вартість (далі – ПДВ) за 2021 рік у розмірі 280773,79 гривні. Зазначений податковий борг всупереч вимогам чинного законодавства відповідач не сплатив.
          Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 26 травня 2025 року позов задоволено. Стягнуто з товариства з обмеженою відповідальністю “СМА ЛОДЖИСТИК” заборгованість у розмірі 283206 (Двісті вісімдесят три тисячі двісті шість) гривень 61 копійка з розрахункових рахунків у банках, обслуговуючих товариство з обмеженою відповідальністю “СМА ЛОДЖИСТИК”, на користь відповідного бюджету в рахунок погашення податкового боргу з податку на прибуток підприємств у сумі 2432 (Дві тисячі чотириста тридцять дві) гривні 82    копійки та податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів у сумі 280773 (Двісті вісімдесят тисяч сімсот сімдесят три) гривні 79 копійок.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позову Головного управління ДПС у Миколаївській області.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач посилається на те, що сума податкового боргу виникла на підставі донарахованих контролюючим органом сум податкових зобов`язань, а саме податкових повідомлень-рішень, та не сплачених у встановлений законодавством строк. Але позивач не надав суду копії актів податкових перевірок, на підставі яких податковим органом прийнято податкові повідомлення – рішення. Позивач надав суду копії податкових повідомлень-рішень форма "Н", «ПС», «Ш», де вказано заборгованість, проте не надав жодного розрахунку цих сум та копії актів перевірок, якими встановлено порушення платником норм податкового законодавства. Ці обставини не дають можливість визначити об`єкт та суб`єкт оподаткування та вирахувати суму податку.
16.09.2025 року позивач надав до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу у якому вказує на те, що в судовому та адміністративному порядку у встановлені чинним законодавством терміни податкові повідомлення-рішення не оскаржено, а відтак зазначена у них сума податкового зобов`язання є узгодженою і підлягає сплаті. Предметом дослідження у цій справі є саме правомірність нарахування грошових зобов`язань в результаті несплати яких податковий орган дійшов до висновку про наявність підстав для стягнення податкового боргу, а не наявність узгодженого грошового зобов`язання складові основної суми боргу, штрафних санкцій, пені, підстави виникнення боргу, моменту його виникнення, моменту погашення, розрахунку нарахування пені, об`єкту її нарахування, розміру та суми, дотримання контролюючим органом процедури оформлення та надіслання відповідного рішення податкового органу (податкове повідомлення - рішення або податкова вимога).

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення з наступних підстав:

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 15.03.2024 № 290646041246 основним видом економічної діяльності є оптова торгівля зерном, необробленим тютюном, насінням і кормами для тварин (КВЕД 46.21).
На підставі актів камеральних перевірок позивач прийняв ППР:
від 20.10.2023 № 00096760406 (форма “Н”), згідно з яким до відповідача застосовано штраф за порушення термінів реєстрації податкових накладних / розрахунків коригування до податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних у листопаді та грудні 2021    року в розмірі 292456,85 грн;
від 15.11.2023 № 00107500406 (форма “ПС”), згідно з яким до відповідача застосовано штрафні санкції за неподання звітності податкової звітності з податку на прибуток підприємств, який сплачують інші платники, у 2022 році в розмірі 3060,00 грн;
від 07.12.2023 № 00120870406 (форма “Ш”), згідно з яким до відповідача застосовано штраф за затримку сплати ПДВ у вересні і жовтні 2021 року в розмірі 2117,86 гривні.
Усі вищенаведені ППР контролюючий орган надіслав на адресу місцезнаходження відповідача, однак їх він не отримав у зв`язку “із закінченням терміну зберігання”, що підтверджується довідками про причини повернення / досилання (ф. 20) до поштових відправлень відповідно №№ 0600054406581, 0600060683406 і 0600067134092 відповідно.
Крім цього, вважаючи ППР від 20.10.2023 № 00096760406 (форма “Н”) протиправним, відповідач звернувся до Миколаївського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просив суд визнати його протиправними і скасувати.
Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 11.12.2024 у справі №    400/2847/24, залишеного без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 27.03.2025, у задоволенні вищенаведеного позову відмовлено.
Позивач виставив відповідачу податкову вимогу від 15.12.2023 № 0010409-1302-1429 (форма “Ю”) на суму 278655,93 грн, яку він не отримав у зв`язку із закінченням терміну зберігання, що підтверджується довідкою про причини повернення / досилання (ф. 20) від 22.01.2024 до поштового відправлення № 0600070596315.
Зазначену податкову вимогу відповідач в адміністративному або судовому порядку не оскаржив.
Загальний розмір податкового боргу відповідача на день звернення позивача до суду згідно з розрахунком позивача та витягами з інтегрованої картки платника становив 283206,61 гривні.
З метою стягнення з відповідача відповідного податкового боргу позивач звернувся до суду з відповідним позовом.
          Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що сума грошового зобов`язання відповідача в загальному розмірі 283206,61 грн вважається узгодженою та є податковим боргом.
П`ятий апеляційний адміністративний суд погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне:

Відповідно до частини першої статті 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.
Підпунктом 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 ПК України визначено, що платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.
Згідно з пунктом 36.1 статті 36 ПК України передбачено, що податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.
Пунктом 38.1 статті 38 ПК України встановлено, що виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк.
Відповідно до підпункту 14.1.156 пункту 14.1 статті 14 податкове зобов`язання – сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету або на єдиний рахунок як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк), та/або сума коштів, сформована за рахунок податкових пільг, що були використані платником податків не за цільовим призначенням чи з порушенням порядку їх надання, встановленим цим Кодексом та/або Митним кодексом України.
Згідно з підпунктом 14.1.39 пункту 14.1 статті 14 ПК України грошове зобов`язання платника податків – сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету або на єдиний рахунок як податкове зобов`язання та/або інше зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності та пеня.
Підпунктом 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 ПК України встановлено, що податковий борг – сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.
Відповідно до пункту 54.3 статті 54 ПК України контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, або зменшення суми податку на доходи фізичних осіб, задекларовану до повернення з бюджету у зв`язку із використанням платником податку права на податкову знижку, якщо:
платник податків не подає в установлені строки податкову (митну) декларацію, а при здійсненні заходів податкового контролю встановлено факти здійснення платником податків діяльності, що призвела до виникнення об`єктів оподаткування, наявності показників, які підлягають декларуванню, відповідно до вимог цього Кодексу та наявності діючих (у тому числі призупинених) ліцензій на право здійснення діяльності з підакцизною продукцією, яка підлягає ліцензуванню згідно із законодавством;
дані перевірок результатів діяльності платника податків, крім електронної перевірки, свідчать про заниження або завищення суми його податкових зобов`язань та/або іншого зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, суми бюджетного відшкодування та/або від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, або завищення суми податку на доходи фізичних осіб, що підлягає поверненню з бюджету у зв`язку із використанням платником податку права на податкову знижку, заявлених у податкових (митних) деклараціях, уточнюючих розрахунках;
згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов`язань з окремого податку або збору та/або іншого зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, застосування штрафних (фінансових) санкцій та нарахування пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган;
дані перевірок щодо утримання податків у джерела виплати, в тому числі податкового агента, свідчать про порушення правил нарахування, утримання та сплати до відповідних бюджетів податків і зборів, передбачених цим Кодексом, у тому числі податку на доходи фізичних осіб таким податковим агентом;
результати митного контролю, отримані після закінчення процедури митного оформлення та випуску товарів, свідчать про заниження або завищення податкових зобов`язань, визначених платником податків у митних деклараціях.
Згідно з пунктом 57.3 статті 57 ПК України у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1-54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 робочих днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.
У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов`язання платник податків зобов`язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 робочих днів, наступних за днем такого узгодження.
Суд першої інстанції встановив, що позивач прийняв ППР:
1) від 20.10.2023 № 00096760406 (форма “Н”), згідно з яким до відповідача застосовано штраф за порушення термінів реєстрації податкових накладних / розрахунків коригування до податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних у листопаді та грудні 2021    року в розмірі 292456,85 грн;
2) від 15.11.2023 № 00107500406 (форма “ПС”), згідно з яким до відповідача застосовано штрафні санкції за неподання звітності податкової звітності з податку на прибуток підприємств, який сплачують інші платники, у 2022 році в розмірі 3060,00 грн;
3) від 07.12.2023 № 00120870406 (форма “Ш”), згідно з яким до відповідача застосовано штраф за затримку сплати ПДВ у вересні і жовтні 2021 року в розмірі 2117,86    гривні.
Усі вищенаведені ППР контролюючий орган надіслав на адресу місцезнаходження відповідача, однак їх він не отримав у зв`язку “із закінченням терміну зберігання”, що підтверджується довідками про причини повернення / досилання (ф. 20) до поштових відправлень відповідно №№ 0600054406581, 0600060683406 і 0600067134092 відповідно.
Згідно з абзацом другим пункту 42.5 статті 45 ПК України у разі якщо пошта не може вручити платнику податків документ у зв`язку з відсутністю за місцезнаходженням посадових осіб платника податків, їхньою відмовою прийняти документ, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, документ вважається врученим платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення.
Відтак усі вищенаведені ППР вважаються врученими відповідачу.
Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 11.12.2024 у справі №    400/2847/24, залишеного без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 27.03.2025, відмовлено у задоволені позову відповідача до позивача про визнання протиправним і скасування ППР від 20.10.2023 № 00096760406 (форма “Н”).
Відтак зазначена у ППР від 20.10.2023 № 00096760406 (форма “Н”) сума податкового зобов`язання підлягає сплаті протягом 10 робочих днів, що настають за днем набрання законної сили постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 27.03.2025 у справі № 400/2847/24, і вважаються узгодженими.
Водночас в судовому та адміністративному порядку у встановлені чинним законодавством терміни ППР від 15.11.2023 № 00107500406 (форма “ПС”) і від 07.12.2023 №    00120870406 (форма “Ш”) відповідачем не оскаржені, а тому зазначені у них суми податкових зобов`язань підлягають сплаті протягом 10 робочих днів, що настають за днем їх отримання, і вважаються узгодженими.
Відповідно до даних розрахунку податкового боргу та витягів з інтегрованих карток платника відповідач має податковий борг за такими грошовими зобов`язаннями: за податком на прибуток за 2022 рік у розмірі 2432,82 грн і за ПДВ за 2021 рік у розмірі 280773,79 гривні.
Згідно з пунктом 59.1 статті 59 ПК України у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.
Податкова вимога може надсилатися (вручатися) контролюючим органом за місцем обліку платника податків, в якому обліковується податковий борг платника податків.
Податкова вимога не надсилається (не вручається), а заходи, спрямовані на погашення (стягнення) податкового боргу, не застосовуються, якщо загальна сума податкового боргу платника податків не перевищує ста вісімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. У разі збільшення загальної суми податкового боргу до розміру, що перевищує сто вісімдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, контролюючий орган надсилає (вручає) податкову вимогу такому платнику податків. Строк давності, визначений пунктом 102.4 статті 102 цього Кодексу для стягнення податкового боргу, у такому випадку розпочинається не раніше дня виникнення податкового боргу у сумі, що перевищує сто вісімдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
У зв`язку з виникнення у відповідача податкового боргу позивач виставив йому податкову вимогу від 15.12.2023 № 0010409-1302-1429 (форма “Ю”) на суму 278655,93 грн, яку він не отримав у зв`язку із закінченням терміну зберігання, що підтверджується довідкою про причини повернення / досилання (ф. 20) від 22.01.2024 до поштового відправлення №    0600070596315.
Ця податкова вимога на цей час не відкликана. Відповідач не звертався до позивача із заявами про розстрочення або відстрочення податкового боргу.
Відповідно до пункту 59.5 статті 59 ПК України у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення. У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).
Згідно з матеріалами справи відповідач суму податкового боргу у визначені строки не сплатив. Разом з тим, будь-яких доказів на підтвердження сплати відповідачем заборгованості станом на день розгляду цієї справи до суду ні з боку відповідача, ні з боку позивача не надійшло.
Тому сума грошового зобов`язання відповідача в загальному розмірі 283206,61 грн вважається узгодженою та є податковим боргом.
Згідно із підпунктом 20.1.34 пункту 20.1 статті 20 ПК України звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, інших фінансових установах, небанківських надавачах платіжних послуг, електронних гаманців в емітентах електронних грошей, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.
Пунктом 41.4 статті 41 ПК України встановлено, що органами стягнення є виключно контролюючі органи, визначені підпунктом 41.1.1 цього пункту, уповноважені здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску у межах повноважень, а також державні виконавці в межах своїх повноважень.
Згідно з підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 ПК України до контролюючих органів відносяться податкові органи (центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, його територіальні органи).
Отож позивач має повноваження на звернення до суду із позовом про стягнення податкового боргу.
Відповідно до пункту 95.2 статті 95 ПК України стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 30 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.
Податкова вимога вважається отриманою відповідачем 22.01.2024, а позов поданий – 27.03.2024.
Таким чином, позивач звернувся до суду з цим позовом з дотриманням вимог статті 95 ПК України.
Предметом дослідження у цій справі є саме правомірність здійснення нарахування грошових зобов`язань в результаті несплати яких податковий орган дійшов до висновку про наявність підстав для стягнення податкового боргу, а не наявність узгодженого грошового зобов`язання, складові основної суми боргу, штрафних (фінансових) санкцій, пені, підстави виникнення боргу, моменту його виникнення, моменту погашення (за його наявності), розрахунку нарахування пені, об`єкту її нарахування, розміру та суми та дотримання контролюючим органом процедури оформлення та надіслання відповідного рішення податкового органу (податкового повідомлення-рішення або податкової вимоги).
Аналогічні висновки викладені в постанові Верховного Суду від 03.02.2022 по справі № 560/4343/19 (адміністративне провадження N К/9901/34101/20).
Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги Головного управління ДПС у Миколаївській області до товариства з обмеженою відповідальністю «СМА ЛОДЖИСТИК» про стягнення податкового боргу, - підлягають задоволенню.
Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.
З огляду на вищевикладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається.

Згідно з ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «СМА ЛОДЖИСТИК», - залишити без задоволення.
Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 26 травня 2025 року по справі № 400/2854/24, - залишити без змін.

          Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Суддя-доповідач 		Г.В. Семенюк	
Судді	  	А.Г. Федусик    О.І. Шляхтицький