РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
і м е н е м У к р а ї н и

22 січня 2026 року 	м. Рівне	№460/23143/25	

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Дудар О.М., за участю секретаря судового засідання Юрчук А.М., сторін та інших осіб, які беруть участь у справі:
позивача: представник Кітовський О.О., 
відповідача: представник Ігнатоля В.С., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом
 	ОСОБА_1 	
до	Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Рівненській області Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції 	
 	про визнання протиправною та скасування постанови, 	
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся з позовом до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Рівненській області Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції (далі - відповідач) про визнання протиправною та скасування постанови.
Позивач просить суд:
- визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Рівненській області Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції Восінської Інни Анатоліївни про закінчення виконавчого провадження №70325334 від 18.07.2025.
Позов обґрунтовано тим, що відповідачем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі п.9 ч.1 ст.39 Закону України "Про виконавче провадження" з підстав фактичного виконання рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 29.04.2022 у справі №460/3281/22. Проте, вказане рішення суду Головним управлінням Пенсійним фондом України в Рівненській області виконане не в повному обсязі. Зокрема, заборгованість щодо виплати пенсії на виконання рішення суду у розмірі 150756,28грн залишається невиплаченою. З огляду на вказане, позивач вважає постанову про закінчення виконавчого провадження протиправною та такою, що підлягає скасуванню.
Ухвалою суду від 19.12.2025 позовну заяву було залишено без руху, запропоновано позивачу усунути недоліки у встановлений судом строк.
Позивач недоліки позовної заяви усунув у строк і спосіб, визначені судом. Відтак, позовна заява вважається поданою у день первинного подання до адміністративного суду.
Ухвалою суду від 02.01.2026 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі, вирішено провести розгляд справи за правилами ст.287 Кодексу адміністративного судочинства України, встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву, призначено судове засідання на 22.01.2026.
Відповідачем подано відзив на позовну заяву, згідно з яким позов до задоволення не підлягає, оскільки постанова про закінчення виконавчого провадження №70325334 від 18.07.2025 прийнята в межах чинного законодавства. Відповідно до відповіді Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області №1700-0801-5/50465 від 08.07.2025 було встановлено, що на виконання рішення суду ОСОБА_1 проведено нарахування та виплату пенсії з 01.07.2019 згідно з довідкою від 17.11.2021, виданою ІНФОРМАЦІЯ_1 , з врахуванням основних, додаткових видів грошового забезпечення та з врахуванням виплачених раніше сум. Новий розмір пенсії 10385,86грн виплачено позивачу в основний період виплати пенсій. Сума доплати за період з 01.04.2019 по 30.06.2022 становить 150756,2грн та буде виплачена після виділення коштів із державного бюджету, оскільки ст.8 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" передбачено, що виплата пенсій забезпечується за рахунок коштів Державного бюджету України. Отже, рішення боржником виконано в межах своїх повноважень та в спосіб, встановлений виконавчим документом. 
У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав повністю з підстав, викладених у позовній заяві. Просив позов задовольнити повністю.
Представник відповідача у судовому засіданні заперечила проти позовних з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. Просила у задоволенні позову відмовити повністю.
У судовому засіданні 22.01.2026 суд закінчив судовий розгляд, ухваливши рішення у справі.
Розглянувши позовну заяву та відзив, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази, суд встановив такі фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.
У провадженні Рівненського окружного адміністративного суду перебувала справа №460/3281/22 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинення певних дій 
Рішенням суду від 29.04.2022 позов ОСОБА_1 задоволено повністю:
- визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області щодо відмови у перерахунку та виплаті призначеної ОСОБА_1 пенсії відповідно до виданої ІНФОРМАЦІЯ_2 довідки від 17.11.2021 №ХГ13492/3196;
- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області провести з 01 квітня 2019 року перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії відповідно до виданої ІНФОРМАЦІЯ_2 довідки від 17.11.2021 №ХГ13492/3196, з врахуванням основних, додаткових видів грошового забезпечення та з врахуванням виплачених раніше сум.
Зазначене рішення суду набрало законної сили 31.05.2022.
29.08.2022 Рівненським окружним адміністративним судом на виконання цього рішення суду видано виконавчий лист, стягувачем за яким є ОСОБА_1 , а боржником - Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (а.с.55).
14.11.2022 головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Рівненській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) на підставі заяви стягувача винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №70325334 з примусового виконання виконавчого листа №460/3281/22 від 29.08.2022, виданого Рівненським окружним адміністративним судом (а.с.71).
23.01.2023 у виконавчому провадженні №70325334 державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Рівненській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції сформовано вимогу виконавця №3663, якою Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області зобов`язано негайно надати інформацію щодо виконання рішення суду у справі №460/3281/22 (а.а.с.68-69).
27.03.2023 у виконавчому провадженні №70325334 державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Рівненській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції було винесено постанову про накладення штрафу, якою на боржника, Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, за невиконання рішення суду накладено штраф у сумі 5100грн (а.а.с.66-67).
02.07.2025 у виконавчому провадженні №70325334 державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Рівненській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції сформовано вимогу виконавця №5334, якою Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області зобов`язано негайно надати інформацію щодо виконання рішення суду у справі №460/3281/22 з наданням підтверджуючих документів (а.а.с.63-64).
Листом від 08.07.2025 №1700-0801-5/50465 Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області повідомило державного виконавця про виконання рішення суду та просило закінчити виконавче провадження №70325334 на підставі п.9 ч.1 ст.39 Закону України "Про виконавче провадження" (а.а.с.59-60).
До зазначеного листа боржником було долучено перерахунок пенсії від 07.07.2025 за пенсійною справою №ХГ-113492 та розрахунок на доплату (виплату, утримання) пенсії за пенсійною справою №ХГ-113492, пенсіонер ОСОБА_1 (а.а.с.61-62).
18.07.2025 у виконавчому провадженні №70325334 державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Рівненській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі п.9 ч.1 ст.39, ст.40 Закону України "Про виконавче провадження" (а.а.с.57-58).
Зазначеною постановою припинено чинність арешту майна боржника та скасовано інші заходи примусового виконання рішення.
Постанова від 18.07.2025 про закінчення виконавчого провадження №70325334 була оскаржена представником позивача в адміністративному порядку.
За наслідками розгляду скарги начальник Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Рівненській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції 19.11.2025 прийняв постанову про результати перевірки законності виконавчого провадження №70325334, якою у задоволенні скарги представника ОСОБА_1 на постанову про закінчення виконавчого провадження відмовлено, дії державного виконавця визнано такими, що вчинені відповідно до вимог Закону України "Про виконавче провадження" (а.а.с.17-18).
Вважаючи постанову від 18.07.2025 про закінчення виконавчого провадження №70325334 протиправною, позивач звернувся до суду з позовом у цій справі.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає таке.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 129-1 Конституції України регламентовано, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Відповідно до статті 370 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. 
Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Спеціальним законом, що визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, є Закон України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 №1404-VIII (далі - Закон №1404-VIII).
Статтею 1 Закону №1404-VIII передбачено, що виконавче провадження виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Відповідно до частини 1, пункту 1 частини 2 статті 18 Закону №1404-VIII, виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.
Згідно із пунктом 1 частини 3, частини 4 статті 18 Закону №1404-VIII виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону. Вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов`язковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом.
Відповідно до статті 10 Закону №1404-VIII, заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.
Виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (частина 1 статті 18 Закону №1404-VIII).
Частиною 2 статті 18 Закону №1404-VIII передбачено, що виконавець зобов`язаний, зокрема: здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; роз`яснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обов`язки.
Права виконавця під час здійснення виконавчого провадження визначено частиною 3 статті 18 Закону №1404-VIII.
Згідно з частиною 4 статті 18 Закону №1404-VIII, вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов`язковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом.
За частиною 8 статті 19 Закону №1404-VIII особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов`язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій.
Статтею 39 Закону №1404-VIII закріплено підстави закінчення виконавчого провадження, однією з яких є фактичне виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом (пункт 9 частини 1 статті 39 Закону №1404-VIII).
Зі змісту оспорюваної постанови суд встановив, що державний виконавець, приймаючи постанову від 18.07.2025 про закінчення виконавчого провадження №70325334, вважала, що рішення суду фактично виконано згідно з виконавчим документом, оскільки від Головного управління Пенсійного фонду України надійшло повідомлення про фактичне виконання рішення в повному обсязі.
Поряд з цим, дослідивши лист Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області від 08.07.2025 №1700-0801-5/50465, скерований боржником державному виконавцю, долучені до цього листа перерахунок пенсії від 07.07.2025 за пенсійною справою №ХГ-113492 та розрахунок на доплату (виплату, утримання) пенсії за пенсійною справою №ХГ-113492 (а.а.с.59-62), суд встановив неналежне виконання рішення суду.
Так, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Рівненській області було проведено перерахунок пенсії ОСОБА_1 та нараховано заборгованість за період з 01.04.2019 до 30.06.2022 у сумі 150756,28грн.
Новий розмір пенсії ОСОБА_1 становить 10385,86грн.
У листі від 08.07.2025 №1700-0801-5/50465 також зазначено, що кошти в сумі 150756,28грн будуть виплачені позивачу за наявності відповідного фінансування з Державного бюджету України.
Крім того, ухвалою Рівненського окружного адміністративного суду від 16.04.2025 зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області подати звіт про виконання судового рішення в адміністративній справі №460/3281/22.
На виконання зазначеної ухвали 12.05.2025 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Рівненській області подано суду звіт про виконання рішення суду, згідно з яким доплата на виконання рішення суду у справі №460/3281/22 за період з 01.04.2019 по 30.06.2022 становить 150756,28грн. Сума доплати буде виплачена після виділення коштів на ці цілі з Державного бюджету України (а.а.с.8-10).
У цьому звіті також зазначено про те, що станом на 06.05.2025 рішення суду у справі №460/3281/22 обліковується в Реєстрі судових рішень за №259684.
Відтак, суд констатує факт невиконання Головним управлінням Пенсійного фонду України в Рівненській області у повному обсязі рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 29.04.2022 у справі №460/3281/22.
Зокрема, позивачу не виплачено заборгованість пенсії, нараховану на виконання вказаного рішення суду за період з 01.04.2019 до 30.06.2022 в сумі 150756,28грн. 
При цьому, такі обставини (щодо неповного виконання органом Пенсійного фонду рішення суду від 29.04.2022 у справі №460/3281/22) існували на момент прийняття державним виконавцем оспорюваної постанови.
Факт прийняття судом звіту Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області ухвалою від 21.05.2025 не свідчить про повне виконання боржником рішення суду у справі №460/3281/22, оскільки зазначеною ухвалою констатовано наявність заборгованості пенсії ОСОБА_1 у сумі 150756,28 грн.
Суд звертає увагу на те, що, приймаючи постанову про закінчення виконавчого провадження з підстав, визначених у пункті 9 частини 1 статті 39 Закону №1404-VIII, державний виконавець зобов`язаний пересвідчитися, що відповідне зобов`язання виконано у чіткій відповідності з резолютивною частиною рішення суду та мотивами, якими керувався суд, постановляючи таке рішення. Джерелом відомостей про фактичне виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом можуть бути будь-які докази, що містять відповідну інформацію, вид і форма яких залежить від суті та змісту покладеного на боржника зобов`язання.
Такі висновки суду узгоджуються з позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 21.08.2024 у справі №240/27324/23. 
Суд у вказаній постанові також зазначив, що виконавче провадження з підстав, визначених у пункті 9 частини першої статті 39 Закону №1404-VIII, закінчується у випадку фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом. При цьому про закінчення виконавчого провадження з указаних підстав приймається мотивована постанова, яка має містити обставини, що свідчать про фактичне виконання судового рішення та засоби їхнього встановлення.
Враховуючи вказані висновки Верховного Суду, суд звертає увагу, що оспорювана постанова про закінчення виконавчого провадження є немотивованою, оскільки у ній не зазначено про засоби встановлення державним виконавцем обставин, повідомлених боржником щодо фактичного повного виконання судового рішення у справі №460/3281/22. 
Окрім того, суд враховує, що Законом №1404-VIII на виконавця покладено функції із забезпечення виконання обов`язкового рішення суду, на виконання якого останній має вжити усі передбачені Законом заходи в межах встановлених повноважень. 
Формальний підхід до виконання судового рішення, як-то ведення переписки між державними органами та/або іншими юридичними та/або фізичними особами, яка не забезпечує реальне виконання рішення суду, не можуть вважатися достатніми та вичерпними заходами для його повного та фактичного виконання.
Суд зауважує, що частиною 3 статті 18 Закону № 1404-VIII визначено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право, зокрема: проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; звертатися до суду або органу, який видав виконавчий документ, із заявою (поданням) про роз`яснення рішення, про видачу дубліката виконавчого документа у випадках, передбачених цим законом, до суду, який видав виконавчий документ, - із заявою (поданням) про встановлення чи зміну порядку і способу виконання рішення, про відстрочку чи розстрочку виконання рішення; здійснювати інші повноваження, передбачені цим Законом.
Водночас, оспорювана постанова від 18.07.2025 про закінчення виконавчого провадження №70325334 не містить відомостей про проведення відповідачем перевірки виконання боржником рішення суду у повному обсязі. 
У постанові лише констатовано факт надходження повідомлення боржника "про фактичне виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом", що суперечить інформації Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, викладеній у звіті про виконання рішення суду та у листі від 08.01.2025 №1700-0801-5/50465.
Частиною 1 статті 13 Закону №1404-VIII передбачено, що під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.
Аналогічна за змістом норма передбачена пунктом 6 розділу І Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 №512/5, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 02.04.2012 за №489/20802.
У межах спірних правовідносин виконавець виніс постанову про закінчення виконавчого провадження і, відповідно, заходів примусового виконання більше не вживав.
Відповідно до правого висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 20.01.2021 у справі №619/562/18, належним доказом вжиття усіх передбачених Законом заходів з примусового рішення суду, що свідчить про повноту виконавчих дій, є повне виконання рішення суду. Невиконання рішення суду, що набрало законної сили, навпаки свідчить про неповноту виконавчих дій, що є неприпустимим з огляду на статтю 129-1 Конституції України.
Враховуючи викладене, суд дійшов до висновку, що постанова державного виконавця від 18.07.2025 про закінчення виконавчого провадження №70325334 прийнята передчасно та за відсутності доказів, які б підтверджували факт реального виконання судового рішення чи вжиття вичерпних заходів з його виконання, а відтак є протиправною та такою, що підлягає скасуванню.
Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Частиною другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
На переконання суду, відповідачем не доведено правомірності прийняття постанови про закінчення виконавчого провадження з урахуванням вимог, встановлених частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому позов необхідно задовольнити.
Відповідно до ч.1 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі задоволення позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, що належать відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі.
Оскільки позов задоволено повністю, судові витрати зі сплати судового збору в сумі 968,96грн підлягають стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача. 
Керуючись статтями 241-246, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
В И Р І Ш И В :
Позов ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Рівненській області Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання протиправною та скасування постанови задовольнити повністю.
Визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Рівненській області Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 18.07.2025 про закінчення виконавчого провадження №70325334.
Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Рівненській області Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції судові витрати із сплати судового збору в сумі 968,96грн.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі їх апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ).
Відповідач: Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Рівненській області Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції (вул.Замкова, буд.29, м.Рівне, Рівненська область, 33028; ідентифікаційний код юридичної особи 45813957).

Повне рішення складено 26 січня 2026 року.

Суддя       О.М. Дудар