ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ 
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

Додаткова постанова
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.02.2026 м. Дніпро Справа № 904/3358/24 

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючого судді Паруснікова Ю.Б. (доповідач),
суддів: Верхогляд Т.А., Іванова О.Г.,
розглянувши в приміщенні Центрального апеляційного господарського суду без повідомлення (виклику) учасників провадження у справі заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Груп Інтрейд» про ухвалення додаткового рішення у справі № 904/3358/24
за первісним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Житомирський бронетанковий завод», смт Новогуйвинське, Житомирський район, Житомирської області
до Товариства з обмеженою відповідальністю «Груп Інтрейд», м. Дніпро
про стягнення заборгованості у сумі 129 733,92 грн
за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Груп Інтрейд», м. Дніпро
до Товариства з обмеженою відповідальністю «Житомирський бронетанковий завод», смт Новогуйвинське, Житомирський район, Житомирської області
про стягнення заборгованості у сумі 45 665,82 грн, -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 09.01.2025 (суддя Рудь І.А.) первісний позов задоволено частково.
Стягнуто з ТОВ «Груп Інтрейд» на користь ТОВ «Житомирський бронетанковий завод» 7 314,42 грн – пені, 5 376,00 грн - штрафу та 3 028,00 грн – судового збору.
В частині стягнення пені в розмірі 84 787,20 грн та штрафу в розмірі 32 256,00 грн – провадження у справі закрито.
Зустрічний позов задоволено повністю.
Стягнуто з ТОВ «Житомирський бронетанковий завод» на користь ТОВ «Груп Інтрейд» 6 196,58 грн – 3% річних, 39 469,24 грн – інфляційних втрат, 3 028,00 грн – судового збору та 10 000,00 грн – витрат на правничу допомогу.
Центральний апеляційний господарський суд постановою від 25.11.2025 апеляційну скаргу ТОВ «Груп Інтрейд» - задоволено частково.
Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 09.01.2025 у справі № 904/3358/24 – скасовано частково і ухвалено нове рішення у справі.
Первісний позов задоволено частково.
Стягнуто з ТОВ «Груп Інтрейд» на користь ТОВ «Житомирський бронетанковий завод» 1 009,20 грн – пені, та 23,55 грн – судового збору за подання позовної заяви.
В частині позовних вимог про стягнення пені в розмірі 83 865,60 грн та штрафу в розмірі 32 256,00 грн – провадження у справі закрито.
В частині позовних вимог про стягнення пені в розмірі 921,60 та штрафу у розмірі 5 376,00 грн - відмовлено.
В іншій частині рішення залишено без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
Стягнуто з ТОВ «Житомирський бронетанковий завод» на користь ТОВ «Груп Інтрейд» 4 506,67 грн – судового збору за подання апеляційної скарги.
26.11.2025 ТОВ «Груп Інтрейд» в системі «Електронний суд» сформувало та подало до апеляційного господарського суду заяву про ухвалення додаткового рішення, у справі № 904/3358/24 у зв`язку з тим, що постановою Центрального апеляційного господарського суду від 25.11.2025 не було вирішено питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу.
Апелянт зазначає, що ним понесено та документально підтверджено витрати на оплату послуг адвоката у розмірі 5 000,00 грн за підготовку апеляційної скарги, які є співмірними, обґрунтованими та такими, що підлягають компенсації відповідно до ст. 126 та 244 ГПК України, у зв`язку з чим заявник просить стягнути зазначену суму з ТОВ «Житомирський бронетанковий завод» на свою користь.
Апеляційний господарський суд зауважує, що позивач за зустрічним позовом в апеляційній скарзі зазначав попередній (орієнтовний) розмір понесених ним судових витрат, який складається із запланованих витрат на правничу допомогу в розмірі 10 000,00 грн (за складання процесуальних документів, представництво інтересів у судових засіданнях), які просив стягнути з позивача за первісним позовом.
ТОВ «Житомирський бронетанковий завод» 05.12.2025 в системі «Електронний суд» сформувало заяву з запереченнями на заяву ТОВ «Груп Інтрейд» про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у сумі 5 000,00 грн, через їх неспівмірність зі складністю справи та наданим адвокатом обсягом послуг, і не відповідністю критеріям обгрунтованості, розумності їхнього розміру у розумінні приписів ч. 5 ст. 129 ст. 244 ГПК України, а також подання доказів на їх підтвердження з порушенням приписів ч. 8 ст. 129 ГПК України до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду. 
У доводах на заяву про стягнення витрат на правничу допомогу ТОВ «ЖБТЗ» зазначає, що ТОВ «Груп Інтрейд» не дотрималося встановленого ГПК України процесуального порядку заявлення та доказування судових витрат, оскільки до завершення апеляційного розгляду не заявило клопотання про їх розподіл і не подало належних доказів, а всі документи щодо витрат на правничу допомогу були оформлені та подані вже після ухвалення постанови суду, що унеможливлює їх компенсацію шляхом ухвалення додаткового рішення відповідно до ст. 244 ГПК України.
У зв`язку з зазначеним ТОВ «Житомирський бронетанковий завод» просить відмовити ТОВ «Груп Інтрейд» у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення, а в разі її часткового задоволення – зменшити розмір витрат на правничу допомогу до 1 000 грн.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема судом не вирішено питання про судові витрати.
Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати – без повідомлення учасників справи (ч. 3 ст. 244 ГПК України).
Апеляційний господарський суд зазначає, що додаткове рішення – це засіб виправлення неповноти основного судового рішення. Через незмінність судового рішення суд, який його ухвалив, не вправі його скасувати чи змінити, проте він має право виправити деякі його недоліки, зокрема неповноту. Неповнота судового рішення може полягати в невирішеності деяких питань, що стояли перед судом.
Статтею 16 ГПК України передбачено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.
Згідно з ч. 1 та п. 1 чч. 3 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат пов`язаних з розглядом справи, до яких належать в тому числі витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ч. 1-3 ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Статтею 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено, що договір про надання правової допомоги – це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
З метою отримання правової допомоги щодо ведення справи, 01.02.2021 між ТОВ «Груп Інтрейд» та Адвокатським бюро «Сергія Жечева» укладено договір доручення про надання правової допомоги, що підтверджується самим договором. Предметом вказаного договору є надання Адвокатським бюро усіма законними методами та способами правової допомоги у всіх справах, які пов`язані чи можуть бути пов`язані із захистом та відновленням порушених, оспорюваних, невизнаних прав та законних інтересів, у тому числі і ведення даної справи.
Відповідно до акту приймання-передачі та розрахунку гонорару № ОУ-0000170 від 26.11.2025 позивач отримав правову допомогу, яка полягала у наступному: підготовка апеляційної скарги у справі № 904/3358/24 (5000,00 грн).
Згідно рахунку фактури № СФ-0000170 від 26.11.2025 у справі Товариством сплачено витрати на правничу допомогу у повному обсязі, що підтверджується платіжною інструкцією № 2523 від 26.11.2025.
Зазначені докази представник позивача надав апеляційному господарському суду у межах строків, встановлених положенням ч. 8 ст. 129 ГПК України.
Стаття 123 ГПК України встановлює, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (ст. 126 ГПК України).
За змістом ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Пункт 9 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлює, що представництво - це вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта, зокрема в господарському процесі перед фізичними та юридичними особами.
Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону).
Відповідно до ст. 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.
Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ГПК України).
Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи: 
1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (ст. 124 ГПК України); 
2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (ст. 126 ГПК України): подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу; 
3) розподіл судових витрат (ст. 129 ГПК України).
Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. 
Для цілей розподілу судових витрат: 
1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Разом із тим розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. 
У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (ч. 8 ст. 129 ГПК України).
Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 126 ГПК України).
Водночас за змістом ч. 4 ст. 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, у тому числі в рішенні від 28.11.2002 «Лавентс проти Латвії» (Lavents v. Latvia) за заявою № 58442/00 щодо судових витрат, зазначено, що за ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод суд відшкодовує лише витрати, стосовно яких було встановлено, що вони справді були необхідними і становлять розумну суму (рішення ЄСПЛ у справах «Ніколова проти Болгарії» та «Єчюс проти Литви»).
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Так, у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).
Тобто процесуальним законодавством передбачені такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат, як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін (п. 33- 34; 37 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 у справі № 910/12876/19).
У разі недотримання вимог ч. 4 ст. 126 ГПК України суд може за клопотанням іншої сторони зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5, 6 ст. 126 ГПК України).
Згідно з положеннями ч. 6 ст. 126 ГПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Колегія суддів враховує, що справа № 904/3358/24 стосується специфічних розрахунків пені, штрафів та інфляційних втрат, а спір не є типовим та простим.
При цьому, важливим критерієм розумності витрат є результат, досягнутий адвокатом. Апеляційна скарга була задоволена частково, а рішення суду першої інстанції скасовано в значній частині. Це пряме підтвердження того, що робота адвоката була якісною, необхідною та ефективною.
У постанові від 20.11.2020 у справі № 910/13071/19 Верховний Суд вказав про те, що втручання суду у договірні відносини між адвокатом та його клієнтом у частині визначення розміру гонорару або зменшення розміру стягнення такого гонорару з відповідної сторони на підставі положень ч. 4 ст. 126 ГПК України можливе лише за умови обґрунтованості та наявності доказів на підтвердження невідповідності таких витрат фактично наданим послугам. В іншому випадку, таке втручання суперечитиме принципу свободи договору, закріпленому в положення ст. 627 ЦК України, принципу pacta sunt servanda та принципу захисту права працівника або іншої особи на оплату та своєчасність оплати за виконану працю, закріпленому у ст. 43 Конституції України.
Відповідно до ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Дослідивши заяву позивача, а також надані заявником документи в їх сукупності, враховуючи характер виконаної адвокатським об`єднанням роботи, принципи розумності судових витрат, керуючись зокрема такими критеріями, як складність, обґрунтованість, співмірність та розумність їхнього розміру, суд апеляційної інстанції визнає обґрунтованими понесені позивачем за зустрічним позовом (апелянтом) витрати на професійну правничу допомогу у суді апеляційної інстанції у сумі 5 000,00 грн. Тому заява позивача за зустрічним позовом підлягає задоволенню на підставі ч. 4 ст. 129 ГПК України, відповідно до якої, у зв`язку із частковим задоволенням первісного позову, витрати на правничу допомогу покладаються на позивача за первісним позовом.
Викладені в заяві ТОВ «Житомирський бронетанковий завод» заперечення стосовно несвоєчасного подання ТОВ Груп Інтрейд» доказів понесених витрат на правничу допомогу, колегія суддів відхиляє, оскільки такі докази (акт, рахунок, платіжка) подані 26.11.2025 – наступного дня після проголошення постанови (25.11.2025), що вкладається у встановлений законом 5-денний строк. Заява подана через систему «Електронний суд», що є належним способом комунікації.
З огляду на часткове задоволення апеляційної скарги та досягнення позитивного юридичного результату, сума гонорару у розмірі 5 000,00 грн є цілком співмірною зі складністю справи та обсягом наданих адвокатом послуг, тоді як заперечення опонента не містять належних доказів неспівмірності витрат, що виключає підстави для їх зменшення.
Керуючись статтями 129, 244, 281-283 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд, –

ПОСТАНОВИВ:

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Груп Інтрейд» про ухвалення додаткового рішення у справі № 904/3358/24 – задовольнити.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Житомирський бронетанковий завод» (12441, смт Новогуйвинське, Житомирський район, Житомирської області, вул. Дружби Народів, будинок, 1, код ЄДРПОУ 07620094) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Груп Інтрейд» (49005, Дніпропетровська область, м. Дніпро, вул. Лешко-Попеля, 13, літ. А-2, нежитлове приміщення 2-18, код ЄДРПОУ 41071921) 5 000,00 грн (П`ять тисяч гривень 00 копійок) витрат на професійну правничу допомогу адвоката, понесених у зв`язку з розглядом справи в суді апеляційної інстанції.
Доручити Господарському суду Дніпропетровської області видачу відповідного наказу на виконання даної додаткової постанови.
Додаткова постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок і строки оскарження передбачені ст. 286-289 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя Ю.Б. Парусніков

Судді: Т.А. Верхогляд 

О.Г. Іванов