ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-з/803/67/26 Справа № 303/4355/24 	  	Суддя у 1-й інстанції -  Суддя у 2-й інстанції - Бондар  Я. М.	

ДОДАТКОВА ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2026 року м. Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Бондар Я.М.
суддів Зубакової В.П., Остапенко В.О., 

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у письмовому порядку згідно ч.13 ст.7, ч.3 ст.270 ЦПК України, без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, заяву адвоката Кравинської Юлії Вікторівни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 , про розподіл судових витрат по цивільній справі за апеляційною скаргою ОСОБА_2 , в інтересах якої діє адвокат Зачепіло Зоряна Ярославівна, на рішення Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24 липня 2025 року у цивільній справі №303/4355/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визначення місця проживання дитини, 

ВСТАНОВИВ 
У травні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини, в якій просив визначити місце проживання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з батьком. 
Відповідачка ОСОБА_2 звернулася до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_1 про визначення місця проживання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з матір`ю та стягнення аліментів на утримання дитини.  
Рішенням Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24 липня 2025 року позов ОСОБА_1 задоволений, зустрічний позов ОСОБА_2 залишений без задоволення. 
Додатковим рішенням Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21 серпня 2025 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати пов`язані з наданням професійної правничої (правової) допомоги у розмірі 20 000 грн. 
Відповідачка ОСОБА_2 через свого представника адвоката Зачепіло З.Я., оскаржила рішення суду в апеляційному порядку.
Постановою Дніпровського апеляційного суду від 23 грудня 2025 року апеляційна скарга ОСОБА_2 , в інтересах якої діє адвокат Зачепіло З.Я., залишена без задоволення, рішення Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24 липня 2025 року залишено без змін. 
24 грудня 2025 року до Дніпровського апеляційного суду надійшла заява адвоката Кравинської Ю.В., яка діє в інтересах ОСОБА_1 , про розподіл судових витрат, в якій заявник просить стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну (правничу) правову допомогу у розмірі 16 800 гривень. 
Відповідачем ОСОБА_2 , в інтересах якої діє адвокат Боднарчук А.М. подані заперечення на заяву про розподіл судових витрат. 
Справа розглядається без повідомлення учасників справі, в порядку ч.3 ст.270 ЦПК України, оскільки суд вирішує лише питання про судові витрати. 
Заслухавши суддю доповідача, перевіривши матеріали справи та наявні у справі письмові докази, колегія суддів приходить до висновку про часткове задоволення заяви адвоката Кравинської Ю.В., яка діє в інтересах ОСОБА_1 , за наступних підстав.
Відповідно п.3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Конституцією України встановлено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. (ст. 59)
Згідно ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.
За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Статтею 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат пов`язаних з розглядом справи.
До витрат пов`язаних з розглядом справи, належать в тому числі витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи.
Згідно ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року усправі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.
В позовній заяві, ОСОБА_1 зазначав про попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.
В судовому засіданні апеляційного суду 23 грудня 2025 року представником позивача адвокатом Кравинською Ю.В. було заявлено про намір подання підсумку витрат на правову (правничу) допомогу в порядку ч. 8 ст. 141 ЦПК України.
Відповідно умов Договору про надання правової допомоги №19/08-2024 від 19.08.2024 року та додатку №1 до нього, адвокат зобов`язується надати клієнту правову допомогу, яка полягає у складанні документів, представництві та захисті інтересів клієнта, виконанні усіх інших передбачених законодавством України з усіх питань по цивільній справі №303/4355/24.
Відповідно п. 1.8 Договору надання адвокатом клієнту послуг може підтверджуватися фактичним надходженням до суду документів, складених з питання п.1.1 Договору та/або представництвом інтересів клієнта в суді чи виконанням інших дій. 
Вартість послуг адвоката визначається додатком №1 до Договору №19/08-2024 від 19.08.2024 року.
У справі №303/4355/24 в ході перегляду Дніпровським апеляційним судом адвокатом надана наступна правова допомога, що згідно з вартістю (ціною) послуг, визначеному додатком № 1 до Договору №19/08/2024 від 19.08.2024 року складає:
-клопотання про участь в судовому засіданні в режимі відео конференції від 17.09.2025 року - 900,00 грн;
-участь у судовому засіданні 14.10.2025 року – 3 500,00 грн;
-участь у судовому засіданні 23.12.2025 року – 3 500,00 грн;
-відзив на апеляційну скаргу, сформований та надісланий через підсистему Електронний суд 18.09.2025 року – 3 900,00 грн;
-завершальний платіж (оплата за консультативну роботу в ході справи, комплексну роботу адвоката щодо вирішення конкретної правової проблеми клієнта, відстеження руху справи, здійснення адвокатом матеріально-правової та процесуально-правової кваліфікації обставин справи, вироблення та за потреби коригування правової позиції в процесі розгляду справи судом) – 5 000,00 грн.
Загальна вартість витрат на правову допомогу складає -16 800 грн. 
На підтвердження оплати позивачем витрат правової допомоги позивачем надано копії платіжних документів на загальну суму 12 000,00 грн. 
З ордеру про надання правничої допомоги серії АІ №1686444 від 21 серпня 2025 року, вбачається, що ОСОБА_1 на підставі Договору про надання правничої допомоги №19/08-2024 від 19.08.2025 року, уповноважує адвоката Кравинську Ю.В., окрім іншого, в Дніпровському апеляційному суді.
Відповідачкою ОСОБА_2 , в інтересах якої діє адвокат Боднарчук А.М., надані заперечення, які обґрунтовані тим, що до заяви про винесення додаткового рішення не долучено документів, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, які оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки тощо). Отже у матеріалах справи відсутні будь-які підтвердження, що ОСОБА_1 дійсно сплатив кошти за правничу допомогу, та докази укладання відповідного договору. Просить врахувати її клопотання про зменшення витрат на правничу (правову допомогу, у задоволенні вимог ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення відмовити.
У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Згідно п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон № 5076-VI) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Пунктом 9 частини 1 статті 1 Закону № 5076-VI встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.
Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI).
Відповідно статті 19 Закону № 5076-VI видами адвокатської діяльності, зокрема, є:
- надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави;
- складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру;
- представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону № 5076-VI).
Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.(Постанова Великої Палати Верховного Суду справа №755/9215/15-ц від 19 лютого 2020 року).
Так, відповідно положень ч. 6 ст. 137 ЦПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Суд під час вирішення питання про розподіл судових витрат може не тільки за наявності заперечення сторони проти розподілу витратна адвоката, а і за власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 3, 5 та 9 статті 141 ЦПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.
Аналогічна позиція відображена в п.119 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року № 922/1964/21
Також, у постанові Верховного Суду від 13 травня 2021 року у справі №903/277/20 зазначено, що оцінка обґрунтованості, пропорційності витрат на професійну правничу допомогу з урахуванням обсягу наданих адвокатом послуг, складністю справи, беручи до уваги, зокрема критерії реальності понесення адвокатських витрат, розумності їхнього розміру, співмірності, а також підтвердженість таких витрат належними та допустимими доказами вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням конкретних обставин кожної справи.
З урахуванням наведеного вище, не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема, у випадку вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.
Варто також зауважити, що витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено, чи тільки має бути сплачено. Дана позиція є усталеною і підтверджується численними постановами Верховного суду, зокрема, постановами Верховного Суду від 23 грудня 2021 року у справі №923/560/17, від 10 листопада 2021 у справі № 329/766/18, від 01 вересня 2021 у справі №178/1522/18.
З урахуванням вищезазначеного, колегія суддів приходить до висновку про підтвердженість витрат позивача на професійну правничу допомогу в Дніпровському апеляційному суді належними та допустимими доказами.
Разом з тим, виходячи з положень ч. 3 ст. 141 ЦПК України, враховуючи співмірність складності справи та обсягу і складності виконаної адвокатом роботи, критерію необхідності вчинення процесуальних дій, значимості таких дій у справі, виходячи з її конкретних обставин, колегія суддів апеляційного суду вважає, що зазначені заявником витрати позивача на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції в сумі 16 800 гривень є завищеними.
Зокрема, апеляційний суд звертає увагу, що у даному випадку складання відзиву на апеляційну скаргу, клопотання про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференці, становлять собою дії, які не потребують об`єктивної та нагальної необхідності для адвоката вивчати великий обсяг додаткових джерел права та інші обставини, тому, підготовка та ведення даної справи в суді апеляційної інстанції не вимагала великого обсягу юридичної і технічної роботи.
З огляду на викладене, апеляційний суд приходить до висновку про часткове задоволення заяви адвоката Кравинської Ю.В., яка діє в інтересах ОСОБА_1 про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу, пов`язаних з розглядом справи в суді апеляційної інстанції.
Враховуючи характер виконаної адвокатом роботи її доцільність, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, виходячи з конкретних обставин справи, а також клопотання відповідачки про зменшення розміру витрат на правову допомогу, колегія суддів приходить до висновку про необхідність зменшити їх розмір та стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 у відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції 12 000 гривень.
Керуючись ст. 270, 141 ЦПК України, апеляційний суд, 

ПОСТАНОВИВ

Заяву адвоката Кравинської Юлії Вікторівни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 , задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції 12 000,00 гривень. 
В іншій частині вимог відмовити.
Додаткова постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Повне судове рішення складено 26 січня 2026 року.

Головуючий:
Судді: