Справа № 463/10363/24                                        Головуючий у 1 інстанції: Грицко Р.Р. 
Провадження № 22-ц/811/1005/25                                 Доповідач в 2-й інстанції: Бойко С.М. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

                11 листопада 2025 року м. Львів
Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого – судді Бойко С.М.,
суддів: Копняк С.М., Ніткевича А.В., 
секретаря – Хоцяновича О.В.,
з участю: представника позивача – Петрівської М.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1   на рішення Личаківського районного суду м. Львова від 05 лютого 2025 року у справі за позовом Львівської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно збережених коштів,
встановив:
У листопаді 2024 року Львівська міська рада звернулася до суду з позовом, в якому просила стягнути з ОСОБА_1 безпідставно збережені кошти у зв`язку з користуванням земельними ділянками: кадастровий номер 4610137200:08:002:0012, кадастровий номер 4610137200:08:002:0013, комунальної власності, без правовстановлюючих документів, у розмірі 92043 грн. 41 коп.
Свої вимоги позивач обгрунтовував тим, що територіальній громаді м. Львова в особі Львівської міської ради на праві комунальної власності належать земельні ділянки, розташовані по АДРЕСА_1 , кадастровий номер 4610137200:08:002:0012, площею 0,1694 га, та кадастровий номер 4610137200:08:002:0013, площею 0,1603 га. 
Ухвалою Львівської міської ради №1977 від 13.12.2012 року «Про користування гр. ОСОБА_1 земельними ділянками на АДРЕСА_1 », вищевказані земельні ділянки передано у користування ОСОБА_1 , а саме: на 10 років – термін оренди земельної ділянки, площею 0,1694 га (кадастровий номер 4610137200:08:002:0012), та на 5 років – термін оренди земельної ділянки, площею 0,1603 га, у межах червоних ліній на АДРЕСА_1 , однак, договір оренди землі з Львівською міською радою не укладався, документи, що посвідчують право користування земельною ділянкою, відсутні. 
Спеціалістами управління державного контролю за використанням та охороною земель м. Львова департаменту містобудування Львівської міської ради 28.02.2024 року проведено обстеження земельних ділянок за адресою: АДРЕСА_1 , і встановлено, що відповідач ОСОБА_1 фактично використовує для обслуговування нежитлових будівель земельну ділянку комунальної власності, площею 0,1694 га, з кадастровим номером 4610137200:08:002:0012, та земельну ділянку в межах червоних ліній, площею 0,1603 га, з кадастровим номером 4610137200:08:002:0013, за відсутності відповідного рішення органу місцевого самоврядування про надання вказаних ділянок у користування (оренду) та за відсутності вчиненого правочину щодо таких земельних. 
За результатами вказаного обстеження складено акт №32 від 28.02.2024 року та направлено ОСОБА_1 лист-вимогу. 
Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №395601991 від 19.09.2024 року, на спірних земельних ділянках, які були надані в оренду на строк до 13.12.2022 року та до 13.12.2017 року відповідно, розташовані об`єкти нерухомого майна: будівля складу «Н-1», загальною площею 311,7 кв.м. (реєстраційний номер майна: 340261046101), на АДРЕСА_1 , будівлі та споруди майнового комплексу, загальною площею 270,0 кв.м. (адміністративний корпус «Л-1», загальною площею 83,5 кв.м., складські приміщення «М-1», загальною площею 186,5 кв.м., (реєстраційний номер майна: 1031032) на АДРЕСА_1 , які на праві власності належать ОСОБА_1 . 
Отже, відповідач є фактичним користувачем земельних ділянок по АДРЕСА_1 та впродовж 2021 – 2024 років використовувала земельні ділянки без правових підстав, орендну плату не сплачувала, хоча земельні ділянки використовуються для розміщення її майна. 
На підставі витягів управління адміністрування місцевих та залучених фінансів департаменту фінансової політики Львівської міської ради проведено розрахунок безпідставно збережених коштів (у розмірі орендної плати за землю) за користування земельними ділянками за адресою:  АДРЕСА_1 , без оформлення права оренди на них, згідно з яким, землекористувачем ОСОБА_1 в період з 31.07.2021 року по 01.08.2024 року безпідставно збережено кошти у розмірі 92043 грн. 41 коп., які мали б сплачуватись нею у вигляді орендної плати за землю за вказаний період.
Рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 05 лютого 2025 року позов задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Львівської міської ради безпідставно збережені кошти щодо орендної плати за користування земельними ділянками: площею 0,1694 га, кадастровий номер 4610137200:08:002:0012, та площею 0,1603 га, кадастровий номер 4610137200:08:002:0013, розташованими за адресою: АДРЕСА_1 , у розмірі 92043 грн. 41 коп.
Стягнуто з ОСОБА_1  на користь Львівської міської ради судовий збір у розмірі 3028 грн.
Рішення суду оскаржила відповідач ОСОБА_1 , просила його скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.
В обгрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що використовує земельну ділянку з кадастровим номером 4610137200:08:002:0012, площею 0,1694 га, у повному обсязі, а земельну ділянку в межах червоних ліній з кадастровим номером 4610137200:08:002:0013, площею 0,1603 га, лише частково, відтак, стягнута сума має бути зменшена.
Зазначає, що земельна ділянка, площею 0,1603 га, з кадастровим номером 4610137200:08:002:0013, знаходиться в межах червоних ліній і на ній заборонено проводити будь-які будівельні роботи, не можна засаджувати деревами і т.д., тобто вона фактично не використовується, тому нормативно-грошова оцінка повинна суттєво відрізнятися від грошової оцінки, поданої позивачем (при оцінці не були враховані понижуючі коефіцієнти).
Вказує, що з метою продовження договору оренди земельної ділянки з Львівською міською радою, нею було укладено договір із землевпорядною організацією ТОВ «ГЕО ЕКО ТЕРРА» для виконання робіт у сфері землеустрою, зокрема, подано документи для надання дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою за адресою: АДРЕСА_1 , і на сьогоднішній день технічна документація перебуває на стадії розроблення.
Стверджує, що вона завжди була та є сумлінним платником податків, завжди вчасно і в повному обсязі їх сплачувала, водночас, за останній період часу, зокрема, після смерті її чоловіка, COVID-19, воєнного стану, її фінансові можливості, як підприємця, погіршилися.
Додає, що загальновідомим є й той факт, що 24.02.2022 року внаслідок військової агресії російської федерації проти України, на території України введено воєнний стан, тому на даний момент втрачено зв`язки з багатьма бізнес-партнерами, порушено логістичні зв`язки, значно погіршилась кон`юнктура ринку, що, в свою чергу, призвело до значного зменшення доходів, отримуваних від здійснення підприємницької діяльності. 
Вказує, що із самого початку військової агресії російської федерації проти України, нею надано Львівській обласній військовій (державній) адміністрації в користування (за потреби) орендовану територію та власні приміщення на волонтерській основі.
В судове засідання апеляційного суду відповідач не з`явилася, про дату, час і місце розгляду справи була належним чином повідомлена, клопотань про відкладення розгляду справи від неї не надходило, тому, відповідно до вимог ч.2 ст.372 ЦПК України, справу розглянуто у її відсутності.
Заслухавши пояснення сторони позивача в заперечення апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення відповідно до вимог статті 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення з наступних підстав.
Судом встановлено, що згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №395601991 від 19.09.2024 року, ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право власності серія та номер № НОМЕР_1 від 15.04.2014 року та свідоцтва про право на спадщину №1444 від 19.12.2011 року набула права власності на об`єкти нерухомого майна: будівля складу «Н-1», загальною площею 311,7 кв.м. (реєстраційний номер майна 340261046101) по АДРЕСА_1 ; будівлі та споруди майнового комплексу, загальною площею 270,0 кв.м. (адміністративний корпус «Л-1», загальною площею 83,5 кв.м., складські приміщення «М-1», загальною площею 186,5 кв.м. (реєстраційний номер майна 1031032)) по АДРЕСА_1 .
Вказані об`єкти нерухомого майна знаходяться на земельних ділянках, площею 0,1694 га, кадастровий номер 4610137200:08:002:0012, та площею 0,1603 га, кадастровий номер 4610137200:08:002:0013, за адресою: АДРЕСА_1 .
Згідно витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-0001853882024 від 02.08.2024 року, реєстрація земельної ділянки, площею 0,1603 га, кадастровий номер 4610137200:08:002:0013, в Державному земельному кадастрі відбулась 28.08.2008 року.
Згідно витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-0001853852024 від 02.08.2024 року, реєстрація земельної ділянки, площею 0,1694 га, кадастровий номер 4610137200:08:002:0012, в Державному земельному кадастрі відбулась 28.08.2008 року.
Ухвалою Львівської міської ради №1661 від 20.03.2008 року «Про користування фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 земельною ділянкою на АДРЕСА_1 » фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 було передано у платне користування земельні ділянки, площею 0,1694 га та 0,1603 га, по АДРЕСА_1 для обслуговування будівель і споруд майнового комплексу за рахунок земель промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення за функцією використання – землі комерції.
Ухвалою Львівської міської ради №1977 від 13.12.2012 року «Про користування гр. ОСОБА_1 земельними ділянкам на АДРЕСА_1 », ОСОБА_1 передано у платне користування земельні ділянки, площею 0,1694 га та 0,1603 га по АДРЕСА_1 для обслуговування будівель і споруд майнового комплексу за рахунок земель промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення за функцією використання – землі комерції, терміном оренди 10 років – щодо земельної ділянки, площею 0,1694 га, кадастровий номер 4610137200:08:002:0012, та 5 років – щодо земельної ділянки, площею 0,1603 га, у межах червоних ліній на АДРЕСА_1 . Припинене право користування ОСОБА_1 вказаними вище земельними ділянками, загальною площею 0,3297 га, по АДРЕСА_1 .
З матеріалів справи вбачається, що договір оренди землі між відповідачем ОСОБА_1 та Львівською міською радою не укладався. 
Згідно акту обстеження земельної ділянки №32 від 28.02.2024 року, складеного спеціалістами управління державного контролю за використанням та охороною земель м. Львова департаменту містобудування Львівської міської ради, ОСОБА_1 фактично використовує для обслуговування нежитлових будівель земельну ділянку комунальної власності № НОМЕР_2 , площею 0,1694 га, з кадастровим номером 4610137200:08:002:0012, та земельну ділянку № НОМЕР_3 в межах червоних ліній, площею 0,1603 га, з кадастровим номером 4610137200:08:002:0013, за відсутності відповідного рішення органу місцевого самоврядування про надання вказаних ділянок у користування (оренду) та за відсутності вчиненого правочину щодо таких земельних ділянок.
Згідно витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки №НВ-9945612502024 від 08.08.2024 року, нормативна грошова оцінка земельної ділянки (кадастровий номер 4610137200:08:002:0012) становить 3390618 грн. 13 коп. 
Згідно витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки №НВ-9945612452024 від 08.08.2024 року, нормативна грошова оцінка земельної (кадастровий номер 4610137200:08:002:0013) становить 3208477 грн. 49 коп. 
Відповідно до відповіді управління адміністрування місцевих та залучених фінансів Львівської міської ради №4-2201-10612 від 09.08.2024 року, до бюджету Львівської МТГ від ОСОБА_1 в період з 31.07.2021 року по 01.08.2024 року надійшло на ККДБ 1801070 «Земельний податок фізичних осіб» – 573 грн. 39 коп., ККДБ 18010900 «Орендна плата з фізичних осіб» – 313066 грн. 59 коп., що разом становить 313639 грн. 98 коп.
Відповідно до розрахунку суми недоотриманих коштів міським бюджетом з плати за землю внаслідок використання земельної ділянки без документів, наданого управлінням земельних ресурсів департаменту природних ресурсів, будівництва та розвитку громад Львівської міської ради, за користування землекористувачем ОСОБА_1  земельною ділянкою, кадастровий номер 4610137200:08:002:0012, площею 0,1694 га, розмір орендної плати за період з 14.12.2022 року по 31.07.2024 року становить 156172 грн. 16 коп., зокрема, за період з 14.12.2022 року по 31.12.2022 року розмір орендної плати – 3909 грн. 94 коп., нормативно грошова оцінка 1 кв.м. земельної ділянки – 1590 грн. 03 коп., нормативно грошова оцінка земельної ділянки 2693510 грн. 82 коп., ставка орендної плати 3%; за період з 01.01.2023 року по 31.12.2023 року розмір орендної плати – 92926 грн. 40 коп., нормативно грошова оцінка 1 кв.м. земельної ділянки – 1828 грн. 54 коп., нормативно грошова оцінка земельної ділянки 3097546 грн. 76 коп., ставка орендної плати 3%; за період з 01.01.2024 року по 31.12.2024 року розмір орендної плати – 59335 грн. 82 коп., нормативно грошова оцінка 1 кв.м. земельної ділянки – 2001 грн. 55 коп., нормативно грошова оцінка земельної ділянки 3390618 грн. 13 коп., ставка орендної плати 3%.
Відповідно до розрахунку суми недоотриманих коштів міським бюджетом з плати за землю внаслідок використання земельної ділянки без документів, наданого управлінням земельних ресурсів департаменту природних ресурсів, будівництва та розвитку громад Львівської міської ради, за користування землекористувачем ОСОБА_1 земельною ділянкою, кадастровий номер 4610137200:08:002:0013, площею 0,1603 га, розмір орендної плати за період з 01.08.2021 року по 31.07.2024 року становить 249511 грн. 23 коп., зокрема, за період з 01.08.2021 року по 31.12.2021 року розмір орендної плати – 28963 грн. 84 коп., нормативно грошова оцінка 1 кв.м. земельної ділянки – 1445 грн. 48 коп., нормативно грошова оцінка земельної ділянки 2317107 грн. 35 коп., ставка орендної плати 3%; за період з 01.01.2022 року по 31.12.2022 року розмір орендної плати – 76464 грн. 54 коп., нормативно грошова оцінка 1 кв.м. земельної ділянки – 1590 грн. 03 коп., нормативно грошова оцінка земельної ділянки 2548818 грн. 09 коп., ставка орендної плати 3%; за період з 01.01.2023 року по 31.12.2023 року розмір орендної плати – 87934 грн. 49 коп., нормативно грошова оцінка 1 кв.м. земельної ділянки – 1828 грн. 54 коп., нормативно грошова оцінка земельної ділянки 2931149 грн. 62 коп., ставка орендної плати 3%; за період з 01.01.2024 року по 31.07.2024 року розмір орендної плати – 56148 грн. 36 коп., нормативно грошова оцінка 1 кв.м. земельної ділянки – 2001 грн. 55 коп., нормативно грошова оцінка земельної ділянки 3208477 грн. 49 коп., ставка орендної плати 3%.
Згідно розрахунку безпідставно збережених коштів (у розмірі орендної плати за землю) за користування землекористувачем ОСОБА_1  земельними ділянками, кадастровий номер 4610137200:08:002:0012, площею 0,1694 га, та кадастровий номер 4610137200:08:002:0013, площею 0,1603 га, у межах червоних ліній, без правовстановлюючих документів з 31.07.2021 року по 01.08.2024 року, безпідставно збережено кошти (у розмірі орендної плати за землю) в сумі 92043 грн. 41 коп. ((156172,16 грн. + 249511,23 грн.) – 313639, 98 грн. = 92043,41 грн.).
Відповідно до статті 80 ЗК України, суб`єктами права на землі комунальної власності є територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування.
Приписами частин 1, 2 статті 83 ЗК України встановлено, що землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст, є комунальною власністю. У комунальній власності перебувають: а) усі землі в межах населених пунктів, крім земельних ділянок приватної та державної власності; б) земельні ділянки, на яких розташовані будівлі, споруди, інші об`єкти нерухомого майна комунальної власності незалежно від місця їх розташування.
У відповідності до статей 122, 123, 124 ЗК України, міські ради передають земельні ділянки у власність або користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. Надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється на підставі рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки.
Перехід прав на земельну ділянку, пов`язаний з переходом права на будинок, будівлю або споруду, регламентується Земельним кодексом України. Так, якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача (частина друга статті 120 ЗК України). Набуття іншою особою права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, які розташовані на земельній ділянці, є підставою припинення права користування земельною ділянкою у попереднього землекористувача (пункт «е» частини першої статті 141 цього Кодексу).
Частина 1 статті 93 ЗК України встановлює, що право оренди земельної ділянки – це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності.
Статтями 125, 126 ЗК України передбачено, що право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право оренди земельної ділянки посвідчується договором оренди землі, зареєстрованим відповідно до закону.
Отже, за змістом вказаних приписів, виникнення права власності на будинок, будівлю, споруду не є підставою для виникнення права оренди земельної ділянки, на якій вони розміщені. Право оренди земельної ділянки виникає на підставі відповідного договору з моменту державної реєстрації цього права. Проте, з огляду на приписи частини другої статті 120 ЗК України, не вважається правопорушенням відсутність у власника будинку, будівлі, споруди зареєстрованого права оренди на земельну ділянку, яка має іншого власника і на якій розташоване це нерухоме майно.
Відносини, що виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна, урегульовано главою 83 ЦК України.
Відповідно до частин 1, 2 статті 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.
За змістом приписів глави 83 ЦК України, кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала.
Для кондикційних зобов`язань характерним є приріст майна в набувача без достатніх правових підстав і важливим є факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої. Обов`язок набувача повернути потерпілому безпідставно набуте (збережене) майно чи відшкодувати його вартість не є заходом відповідальності, оскільки набувач зобов`язується повернути тільки майно, яке безпідставно набув (зберігав), або вартість цього майна.
Таким чином, до моменту оформлення власником об`єкта нерухомого майна права оренди земельної ділянки, на якій розташований цей об`єкт, відносини з фактичного користування земельною ділянкою без укладеного договору оренди та недоотримання її власником доходів у вигляді орендної плати є за своїм змістом кондикційними. Фактичний користувач земельної ділянки, який без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг у себе кошти, які мав сплатити за користування нею, зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі частини першої статті 1212 ЦК України. 
Така правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 09 листопада 2021 року у справі №905/1680/20.
Відповідно до статті 206 ЗК України, використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.
Землекористувачі зобов`язані своєчасно сплачувати орендну плату (пункт «в» частини першої статті 96 ЗК України).
Частиною першою статті 21 Закону України «Про плату за землю» визначено, що орендна плата за землю – це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди. 
Плата за землю – обов`язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку або орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності (підпункт 14.1.147 пункту 14.1 статті 14 ПК України).
Земельним податком є обов`язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів, а орендною платою за земельні ділянки державної і комунальної власності – обов`язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою (підпункти 14.1.72, 14.1.136 пункту 14.1 статті 14 ПК України).
З вищенаведеного вбачається, що чинним законодавством розмежовано поняття «земельний податок» та «орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності».
Відповідач не є власником або постійним землекористувачем спірної земельної ділянки, а тому не є суб`єктом плати за землю у формі земельного податку. Єдиною можливою формою здійснення ним як землекористувачем плати за землю є орендна плата.
Частиною шостою статті 120 ЗК України передбачено, що істотною умовою договору, який передбачає набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, є кадастровий номер земельної ділянки, право на яку переходить у зв`язку з набуттям права власності на ці об`єкти, крім об`єктів державної власності, що підлягають продажу шляхом приватизації.
Згідно з ч.1 ст.79 ЗК України, земельна ділянка – це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами.
Як встановлено положеннями частин 1, 3, 4, 9 статті 79-1 ЗК України, формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру; сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі; земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера; земельна ділянка може бути об`єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї.
Матеріалами справи стверджується, що земельні ділянки, площею 0,1694 га, кадастровий номер 4610137200:08:002:0012, та площею 0,1603 га, кадастровий номер 4610137200:08:002:0013, за адресою: АДРЕСА_1 , на яких знаходяться об`єкти нерухомості, які належить відповідачу, є сформованими, з цільовим призначенням – для комерційних потреб, що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. І саме з часу набуття відповідачем права власності на об`єкти нерухомості, в неї виник обов`язок оформити та зареєструвати речове право на відповідні земельні ділянки, які знаходиться під нежитловими будівлями, проте, речові права відповідачем на земельні ділянки не зареєстровано, правовстановлюючі документи відсутні, договори оренди після закінчення строку дії користування земельними ділянками на підставі рішення органу місцевого самоврядування не укладались.
Отже, правова підстава для набуття (збереження) майна – спірних земельних ділянок у відповідача відсутня, а у Львівської міської ради правомірно виникло право на стягнення коштів, отриманих відповідачем безпідставно, як суми, яку мав би отримати місцевий бюджет.
Основою для визначення розміру орендної плати для земель державної і комунальної власності є нормативна грошова оцінка земель, а зміна нормативної грошової оцінки земельної ділянки є підставою для перегляду розміру орендної плати, який в будь-якому разі не може бути меншим, ніж встановлено положеннями пункту 288.5.1 статті 288 Податкового кодексу (ПК) України.
Приписи пунктів 288.5.1, 288.5.2 пункту 288.5 статті 288 ПК України вказують на те, що розмір орендної плати встановлюється у договорі оренди, але річна сума платежу не може бути меншою за розмір земельного податку: для земельних ділянок, нормативну грошову оцінку яких проведено, – у розмірі не більше 3% їх нормативної грошової оцінки, для земель загального користування – не більше 1% їх нормативної грошової оцінки, для сільськогосподарських угідь – не менше 0,3% та не більше 1% їх нормативної грошової оцінки та не може перевищувати 12% нормативної грошової оцінки.
Згідно з положеннями частини п`ятої статті 5, частини першої статті 13 Закону України «Про оренду земель», для визначення розміру орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності використовується нормативна грошова оцінка.
Для визначення розміру орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності нормативна грошова оцінка земель проводиться обов`язково (стаття 13 Закону України «Про оцінку земель»).
Відповідно до статті 18 Закону України «Про оцінку земель», нормативно-грошова оцінка земельних ділянок у межах населених пунктів незалежно від їх цільового призначення проводиться не рідше ніж на 5 – 7 років.
Нормативна грошова оцінка земельної ділянки, якій присвоєно кадастровий номер, проводиться вперше відповідно до Методики нормативної грошової оцінки земель населених пунктів, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 23 березня 1995 року №213 (зі змінами). Результатом нормативної грошової оцінки конкретної земельної ділянки є технічна документація на неї.
Відповідно до частини другої статті 20 та частини третьої статті 23 Закону України «Про оцінку земель», дані про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки оформляються як витяг з технічної документації з нормативної грошової оцінки земель. Витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки видається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.
Чинне законодавство України, в тому числі стаття 20 Закону України «Про оцінку земель», не містить обґрунтування обов`язковості надання витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки за кожен календарний рік упродовж спірного періоду, а лише зазначає про необхідність фіксування нормативної грошової оцінки окремої земельної ділянки у відповідному витязі.
Отже, витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки – це роздруковані за допомогою програмного забезпечення актуальні дані про земельну ділянку, які є у Державному земельному кадастрі та технічній документації з нормативної грошової оцінки земель станом на певну дату. Витяг з нормативної грошової оцінки земельної ділянки може бути доказом проведення такої оцінки та визначати дані про таку оцінку як на момент його видачі, так за попередній період за умови, що нормативно-грошова оцінка земельної ділянки була сталою та не зазнала змін у цей період. 
Така правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 29 травня 2020 року у справі №922/2843/19 і Великої Палати Верховного Суду від 09 листопада 2021 року у справі №905/1680/20.
При цьому, Велика Палата Верховного Суду у п.7.28 постанови від 09 листопада 2021 року у справі №905/1680/20 вказала, що земельним законодавством та ПК України не обмежується можливість подання доказів щодо нормативної грошової оцінки земельної ділянки державної (комунальної) власності для цілей сплати орендної плати виключно витягом з Державного земельного кадастру.
У п.7.29 та п.7.30 вказаної постанови зазначено, що вбачаються помилковими висновки судів, які застосовують приписи статей 20, 23 Закону України «Про оцінку земель» у спосіб тлумачення витягу про нормативну грошову оцінку певної земельної ділянки – як єдиного належного доказу на підтвердження нормативної грошової оцінки земельної ділянки державної (комунальної) власності для цілей сплати орендної плати чи повернення безпідставно збережених грошових коштів фактичним землекористувачем без оформлення орендного договору.
З огляду на зазначене, Велика Палата Верховного Суду відступила від висновку Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду, викладеного в постанові від 29 травня 2020 року у справі №922/2843/19, а саме: «при стягненні безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати нарахування мають здійснюватися позивачем не самостійно …, а виключно на підставі витягу з технічної документації з нормативної грошової оцінки земель» (абзац другий пункту 37 постанови).
Відповідно до ухвали Львівської міської ради №1995 від 25.05.2017 року «Про затвердження Порядку продажу земельних ділянок комунальної власності та нарахування орендної плати за землю у м. Львові» (п.1), затверджено Порядок продажу земельних ділянок комунальної власності та нарахування орендної плати за землю у м. Львові.
Пунктом 5 ухвали встановлено, що ця ухвала набирає чинності з 01.01.2018 року. 
Згідно з п.7.5.1 вказаного Порядку, річний розмір орендної плати встановлюється у розмірі 3% від нормативно-грошової оцінки земельної ділянки, за винятком, коли розмір орендної плати за землю визначений ухвалою міської ради про передачу земельної ділянки в оренду або протоколом аукціону (у разі набуття права оренди на земельну ділянку на конкурентних засадах) та для земельних ділянок, використання яких вказано в пунктах 7.6 –7.16 цього Порядку.
Згідно розрахунку безпідставно збережених коштів (у розмірі орендної плати за землю) за користування землекористувачем ОСОБА_1  земельними ділянками: кадастровий номер 4610137200:08:002:0012, площею 0,1694 га, та кадастровий номер 4610137200:08:002:0013, площею 0,1603 га, у межах червоних ліній, без правовстановлюючих документів, з 31.07.2021 року по 01.08.2024 року, безпідставно збережено кошти (у розмірі орендної плати за землю) в сумі 92043 грн. 20 коп. 
В ході судового розгляду відповідачем не надано жодного належного доказу на спростування проведеного позивачем розрахунку. 
Визначаючи суму, яка підлягає стягненню, суд першої інстанції підставно взяв до уваги надані стороною позивача докази щодо нормативної грошової оцінки спірних земельних ділянок на відповідний рік та розмір ставки орендної плати за такі земельні ділянки. 
Таким чином, встановивши, що відповідач ОСОБА_1 використовувала спірні земельні ділянки, площею 0,1694 га, кадастровий номер 4610137200:08:002:0012, та площею 0,1603 га, кадастровий номер 4610137200:08:002:0013, за адресою: АДРЕСА_1 , без оформлення права користування, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог.
Суд правильно зазначив, що відповідач, як фактичний користувач земельних ділянок, який без достатньої правової підстави за рахунок власника цих ділянок зберіг у себе кошти в сумі 92043 грн. 20 коп., які мав сплатити за користування ними, зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі частини першої статті 1212 ЦК України.
Відповідно до статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Отже, висновки суду першої інстанції по суті вирішення спору є правильними і не спростовуються доводами апеляційної скарги, судом не допущено порушень норм матеріального та/або процесуального права, які б були підставою для скасування чи зміни рішення, тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції – залишити без змін.
Керуючись ст.ст.367, 374 ч.1 п.1, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, суд

ухвалив:
апеляційну скаргу  ОСОБА_1   залишити без задоволення.
Рішення Личаківського районного суду м. Львова від 05 лютого 2025 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови. Повний текст постанови складений 17 листопада 2025 року.

Головуючий                                          С.М. Бойко

Судді:                                                  С.М. Копняк

                                А.В. Ніткевич