ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"20" січня 2026 р. справа № 300/8423/25
м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі судді Могили А.Б., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною відмову, зобов`язання вчинити певні дії,-
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся в суд із позовною заявою до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною відмову у звільненні з військової служби на підставі підпункту «г» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу"; зобов`язання звільнити з військової служби на підставі підпункту «г» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_1 . У жовтні 2025 року звернувся до командира військової частини НОМЕР_1 із рапортом про звільнення з військової служби через сімейні обставини на підставі підпункту «г» частини 4 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", а саме необхідністю здійснення постійного догляду за матір`ю, яка є особою з інвалідністю ІІ групи та потребує постійного стороннього догляду. Військовою частиною НОМЕР_1 відмовлено у задоволенні рапорту. При цьому, підставами відмови зазначено: не підтвердження факту відсутності у матері позивача інших членів сім`ї першого та другого ступеня спорідненості. Така відмова є протиправною з огляду на те, що у матері позивача члени сім`ї першого та другого ступеня спорідненості, котрі б могли здійснювати за нею догляд, відсутні. Зокрема, у жовтні 2024 року згідно зі судовим рішенням шлюб між матір`ю та батьком розірвано, дочка матері та відповідно сестра позивача, проживає в с.Ковалівка Білоцерківського району Київської області, є футболісткою національної жіночої команди України з футболу та ФК "Колос" та систематично бере участь у навчально-тренувальних зборах та змаганнях. Відповідачем не враховано вказані обставини та протиправно відмовлено у задоволенні рапорту про звільнення з військової служби.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 21.11.2025 відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження.
Відповідач скористався правом подання відзиву на позовну заяву. Позовні вимоги не визнав. Вказав, що висновок лікарсько-консультативної комісії № 45 від 05.08.2025 не підтверджує право на звільнення з військової служби позивача, оскільки стосовно матері позивача, особи з інвалідністю ІІ групи, потреба у постійному догляді має підтверджуватися довідкою до акту огляду медико-соціальної експертної комісії. Жодного слова про систематичність, чи іншу періодичність такого догляду, у довідці до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12ААД № 063151 від 27.05.2024, наданого позивачем, немає. Щодо умови відсутності інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи, що потребує постійного догляду, то згідно з актом обстеження сімейного стану військовослужбовця із зазначенням інформації про наявність чи відсутність інших осіб, які здійснюють або можуть здійснювати догляд (утримання) від 29.09.2025, зазначено наявність особи першого ступеня споріднення, дочки ОСОБА_2 2004 року народження. Згідно з поданих позивачем документів, така дійсно проживає та працює в Київській області, однак, у підпункті «г» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" не зазначено бажання чи можливість членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення здійснювати постійний догляд, а вказано про наявність таких осіб у особи з інвалідністю. Отже, за ОСОБА_3 постійний догляд може здійснювати особа першого ступеня споріднення - дочка ОСОБА_2 , 2004 року народження. Аналізуючи зазначені обставини справи та норми чинного законодавства, підстав для задоволення позову немає (а.с.82-86).
Суд, розглянувши відповідно до вимог ст.262 Кодексу адміністративного судочинства України справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення її учасників, дослідивши письмові докази, зазначає наступне.
ОСОБА_1 є військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 .
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначено Законом України від 25.03.1992 №2232-XII "Про військовий обов`язок і військову службу" (далі - Закон №2232-XII).
Відповідно до ч.1 ст.2 Закону №2232-ХІІ військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Від виконання військового обов`язку громадяни України звільняються на підставах, визначених цим Законом (частина 5 статті 1 Закону №2232-XII).
Підстави звільнення з військової служби передбачені статтею 26 Закону №2232-XII.
Відповідно до пп. «г» ч. 4 ст. 26 Закону №2232-XII військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, звільняються з військової служби через сімейні обставини або з інших поважних причин, перелік яких визначається частиною дванадцятою цієї статті (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу).
Згідно з абз. 13 п.3 частини 12 ст.26 Закону №2232-ХІІ військовослужбовці звільняються з військової служби через сімейні обставини або з інших поважних причин, під час дії воєнного стану в зв`язку з необхідність здійснювати постійний догляд за одним із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка), який є особою з інвалідністю I чи II групи, за умови відсутності інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи або якщо інші члени сім`ї першого чи другого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я, або рішенням експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи.
Частиною 7 статті 26 Закону №2232-XII визначено, що звільнення військовослужбовців з військової служби здійснюється в порядку, передбаченому положеннями про проходження військової служби громадянами України.
Механізм реалізації та порядок організації у Збройних Силах України, Державній спеціальній службі транспорту виконання вимог Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 №1153, визначає Інструкція про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затверджена Наказом Міністра оборони України від 10.04.2009 №170 (далі-Інструкція).
Додатком 19 до Інструкції про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженій наказом Міністра оборони України 10.04.2009 №170 визначено, що через сімейні обставини або з інших поважних причин, перелік яких визначається частиною дванадцятою статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", подаються:
- копія аркуша бесіди; 
- копія рапорту військовослужбовця;
- копія розрахунку вислуги років військової служби (при набутті права на пенсійне забезпечення за вислугою років); 
- документи, що підтверджують наявність сімейних обставин або інших поважних причин, а саме: у разі необхідності здійснювати постійний догляд за одним із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка), який є особою з інвалідністю I чи II групи, за умови відсутності інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи або якщо інші члени сім`ї першого чи другого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я, або рішенням експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи:
документи, які підтверджують відповідні родинні зв`язки з цією особою (особами);
один із документів, що підтверджує відсутність в особи інших членів сім`ї першого ступеня споріднення (батьків, її чоловіка або дружини, дітей, у тому числі усиновлених) чи другого ступеня споріднення (рідних братів, сестер та онуків): один із документів, що підтверджує інвалідність особи першого чи другого ступеня споріднення, її потребу у постійному догляді та акт перевірки сімейного стану військовослужбовця із зазначенням інформації про наявність чи відсутність інших осіб, які здійснюють або можуть здійснювати такий догляд, затвердженого керівником територіального центру комплектування та соціальної підтримки;
один із документів, що підтверджує інвалідність особи, яка потребує догляду: довідка до акта огляду медико-соціальною експертною комісією, або витяг з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи за формою згідно з наказом МОЗ від 10 грудня 2024 року № 2067, або копія посвідчення, яке підтверджує відповідний статус, або копія пенсійного посвідчення чи копія посвідчення, що підтверджує призначення соціальної допомоги відповідно до Законів України «Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю», «Про державну соціальну допомогу особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю», в яких зазначено групу та причину інвалідності, або довідка для отримання пільг особами з інвалідністю, які не мають права на пенсію чи соціальну допомогу, за формою згідно з наказом Мінсоцполітики від 21 вересня 2015 року № 946;
висновок медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я, або витяг з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи за формою згідно з наказом МОЗ від 10 грудня 2024 року № 2067, про потребу в постійному догляді (пункт 26).
Як встановлено судом, позивач командиру військової частини НОМЕР_1 подав рапорт від 15.10.2025 про звільнення з військової служби на підставі підпункту «г» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", тобто у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за матір`ю, яка є особою з інвалідністю ІІ групи (а.с.19-24).
До рапорту позивачем було подано нотаріально посвідчені копії наступних документів: 
- паспорта громадянина України, картки платника податків ОСОБА_1 ;
- свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 ;
- паспорта громадянина України, картки платника податків ОСОБА_4 ;
- свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 ;
- посвідчення серії НОМЕР_4 ;
- довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією від 27.05.2024 серії 12 ААД №063151;
- висновку №45 лікарсько-консультативної комісії від 05.08.2025;
- індивідуальної програми реабілітації інвалідів №888 (вікова категорія від 18 років і старше) від 27.05.2024;
- свідоцтва про народження серії НОМЕР_5 ;
- довідки від 18.09.2025 № 18/09-2025;
- акта перевірки сімейного стану військовослужбовця від 29.09.2025;
- довідки від 17.09.2025 №7-355;
- довідки від 18.09.2025 №142/02-21;
- акта довідки від 19.09.2025 №7-357;
- рішення Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 24.10.2024 у справі №342/1222/24;
- довідки від 17.09.2025 №66;
оригінали:
- Витягу з реєстру територіальної громади від 25.07.2024 №2024/008835283;
- Витягу з реєстру територіальної громади від 18.09.2025 №2025/013717804;
- заяви від 25.09.2025
- довідки від 19.09.2025 №7-357.
Із вказаних документів, зокрема свідоцтва про народження від 20.11.1997 серії НОМЕР_2 вбачається, що позивач ОСОБА_1 є сином ОСОБА_3 , якій з 27.05.2024 встановлено ІІ групу інвалідності з переоглядом 27.05.2026. Вказане підтверджується довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією від 27.05.2024 серії 12 ААД №063151 (а.с.33,45).
Відповідно до висновку Лікарсько-консультативної комісії КНП "Городенківської багатопрофільної лікарні інтенсивного лікування Городенківської міської ради" №45 від 05.08.2025 ОСОБА_3 являється інвалідом ІІ групи і потребує постійного стороннього догляду (а.с.47).
В акті перевірки сімейного стану позивача, як військовослужбовця, затвердженого 06.10.2025, ІНФОРМАЦІЯ_1 зазначено наступну інформацію: матір військовослужбовця ОСОБА_1 - ОСОБА_3 , відповідно до висновку ЛКК №45 від 05.08.2025 являється інвалідом ІІ групи і потребує постійного стороннього догляду. У матері військовослужбовця є інші члени сім`ї, які зобов`язані або можуть здійснювати догляд, зокрема дочка - ОСОБА_2 , 2004 року народження, фактично проживає у Київській області. Згідно з рішенням Городенківського районного суду від 24.10.2025 ОСОБА_3 шлюб із ОСОБА_5 розірвала (а.с.60-63).
З тих підстав, що в матері позивача є повнолітня дочка ОСОБА_2 , яка може здійснювати за нею догляд, військовою частиною НОМЕР_1 не погоджено рапорт військовослужбовця ОСОБА_1 про звільнення з військової служби та надано письмову відповідь від 01.11.2025 №5284 із зазначенням про відсутність підстав для звільнення з військової служби згідно з підпунктом «г» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" (а.с.73-75).
Позивач вважає такі дії протиправними, у зв`язку з чим звернувся за захистом своїх прав до суду. 
Надаючи правову оцінку правовідносинам, що склалися між сторонами, суд виходить з наступного.
Суд зазначає, що для звільнення з військової служби саме за такою сімейною обставиною, як необхідність здійснення постійного догляду за одним із своїх батьків військовослужбовець має довести такі факти:
- наявність в одного із своїх батьків статусу особи з інвалідністю І чи ІІ групи;
- необхідність здійснювати постійний догляд за особою з інвалідністю І чи ІІ групи;
- відсутність в особи з інвалідністю І чи ІІ групи інших членів сім`ї першого та другого ступеня споріднення, які могли б здійснювати постійний догляд за нею (тобто, відсутні інші особи, крім військовослужбовця, які можуть здійснювати постійний догляд особи з інвалідністю І чи ІІ групи), або інші члени сім`ї особи з інвалідністю І чи ІІ групи першого чи другого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я.
Таким чином, лише за умови підтвердження таких взаємопов`язаних між собою обставин військовослужбовець підлягає звільненню з військової служби на підставі абзацу 13 пункту 3 частини 12 статті 26 Закону №2232-ХІІ.
Приналежність матері позивача до осіб з інвалідністю другої групи та потреба у постійному догляді підтверджуються матеріалами справи, а саме: довідкою до акту огляду МСЕК серії 12 ААД №063151 від 27.05.2024 щодо ОСОБА_3 та висновком Лікарсько-консультативної комісії №45 від 05.08.2025 про потребу у постійному сторонньому догляді.
Що стосується посилання відповідача на те, що висновок лікарсько-консультативної комісії № 45 від 05.08.2025 не підтверджує право на звільнення з військової служби позивача, оскільки стосовно його матері, особи з інвалідністю ІІ групи, потреба у постійному догляді має підтверджуватися довідкою до акту огляду медико-соціальної експертної комісії, суд зазначає таке.
З 1 січня 2025 року в Україні запроваджено нову систему оцінювання повсякденного функціонування особи замість медико-соціальної експертизи. Постановою Кабінету Міністрів України від 15.11.2024 № 1338 "Деякі питання запровадження оцінювання повсякденного функціонування особи" (далі - Постанова № 1338) затверджено Положення про експертні команди з оцінювання повсякденного функціонування особи, Порядок проведення оцінювання повсякденного функціонування особи та критерії встановлення інвалідності.
Відповідно до абзацу 8 пункту 3 Постанови № 1338 документи, рішення, прийняті медико-соціальними експертними комісіями, документи, видані на підставі цих рішень, є чинними, прирівнюються до рішень експертних команд, документів, виданих на підставі рішень експертних команд (у тому числі витягів з рішень), та продовжують бути підставами для оформлення або продовження надання особам з інвалідністю статусів, пільг, пенсій, допомог, компенсацій, надбавок, інших соціальних гарантій тощо, у тому числі для цілей, визначених у Законах України "Про військовий обов`язок та військову службу" та "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", на весь строк дії довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією до проведення планового оцінювання повсякденного функціонування особи експертними командами.
За наведеного правового регулювання, при оцінці висновку МСЕК, суд керується законодавством, що діяло на час прийняття відповідного висновку.
Проаналізувавши повноваження МСЕК, передбачені Положенням про медико-соціальну експертизу, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 03.12.2009 №1317, суд вважає, що остання визначає потребу в сторонньому нагляді, догляді або допомозі осіб з інвалідністю, а також осіб, яким визначена ступінь втрати професійної працездатності.
Положеннями абз.13 п.3 ч. 2 ст.26 Закону № 2232-XII визначено такі альтернативні документи для підтвердження необхідності здійснення постійного догляду за особою: висновок МСЕК чи ЛКК закладу охорони здоров`я, або рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи.
Аналогічний правовий висновок викладено Верховним Судом у постановах від 21 лютого 2024 року по справі №120/1909/23.
Також зі спірного питання висловився Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 13.06.2024 (справа №520/21316/23), згідно з висновком якого є помилковим твердження про те, що для підтвердження необхідності стороннього догляду за батьком позивач мав надати лише висновок медико-соціальної експертної комісії. Необхідність постійного стороннього догляду за хворим батьком може підтверджуватися відповідним медичним висновком лікарсько-консультативної комісії.
Таким чином, твердження відповідача з цього приводу є безпідставними.
Що стосується іншої умови для звільнення з військової служби - відсутність інших членів сім`ї першого та другого ступеня споріднення, які могли б здійснювати постійний догляд, суд зазначає наступне. 
Як уже зазначено судом вище, абзац тринадцятий пункту 3 частини дванадцятої статті 26 Закону №2232-XII регламентує можливість звільнення військовослужбовця з військової служби через необхідність постійного догляду за одним із батьків - в даному випадку особою з інвалідністю ІI групи. При цьому, така підстава є правомірною за умови, якщо інший член сім`ї першого або другого ступеня споріднення через об`єктивні причини не може виконувати відповідні обов`язки (такі обставини встановлюються і враховуються в кожному конкретному випадку).
При цьому, суд вважає безпідставними аргументи позивача про те, що оскільки його сестра проживає та працює в Київській області, то вказане виключає можливість її догляду за матір`ю.
Дійсно, відповідно до довідки ТОВ "Футбольний клуб "Колос" Ковалівка" від 18.09.2025 №18/09-2025, ОСОБА_2 працює в Товаристві з обмеженою відповідальністю "Футбольний клуб "Колос" Ковалівка" з 05.07.2024 по теперішній час, та займає посаду "Спортсменка-професіонал з футболу жіночої команди", робота основна. Тренувальний процес проходить в Київській області, село Ковалівка, на базі стадіону ФК "Колос", під час тренувального процесу проживає в Київській області. ОСОБА_2 бере участь в чемпіонаті України серед жінок сезону 2025/2026. Також приймає участь в кубку Європи УЄФА серед жінок (UEFA Women`s Europa Cup), який проходить в країнах Європи (а.с.56).
Довідка відділу жіночого та дівочого футболу УАФ від 17.09.2025 №66 підтверджує, що ОСОБА_2 є футболісткою Національної жіночої збірної команди України з футболу та ФК "Колос" (Ковалівка), систематично бере участь у тренувальному процесі, матчах Чемпіонату України та навчально-тренувальних зборах, міжнародних змаганнях і матчах у складі збірної команди України під егідою УЄФА та ФІФА (а.с.58).
Разом з тим, відповідно до статті 51 Конституції України повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. Також відповідно до статті 202 Сімейного кодексу України, повнолітні діти зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними та потребують матеріальної допомоги. Тобто, конституційний обов`язок піклуватися та утримувати своїх непрацездатних батьків покладено на їх працездатних дітей.
При цьому, виходячи з аналізу підпункту "г" пункту 2 частини 4 статті 26 Закону №2232-XII, проживання сестри позивача в іншій області не впливає на її обов`язок утримувати свою непрацездатну матір, не звільняє її від обов`язку забезпечувати догляд за нею у разі такої необхідності, адже обов`язок утримувати покладений на повнолітніх дітей незалежно від місця їхнього проживання.
У постанові Верховного Суду від 27.02.2025 року по справі №380/16966/24 була звернута увага на застосування поняття «відсутність» члена сім`ї першого ступеня споріднення при звільненні з військової служби на підставі підпункту «г» пункту 3 частини п`ятої статті 26 Закону № 2232-ХІІ у зв`язку із необхідністю здійснення постійного догляду за хворим батьком, особою з інвалідністю І групи.
Верховний Суд вказав: "В контексті Закону № 2232-ХІІ поняття «відсутність» охоплює не лише фізичну відсутність особи, а й її нездатність виконувати обов`язки з догляду через об`єктивні обставини (перебування в полоні, відбування покарання, здійснення військової служби тощо). Військова служба є такою обставиною, що унеможливлює фактичне здійснення догляду, оскільки військовослужбовці, з огляду на службові, обов`язки не можуть вільно розпоряджатися своїм місцеперебуванням, часом та виконувати функції, несумісні з проходженням військової служби. У цьому випадку, хоча формально існує інший член сім`ї першого ступеня споріднення (брат позивача), його неможливість здійснювати догляд за батьком через проходження військової служби є не лише об`єктивною підставою, що унеможливлює виконання такого обов`язку, а й фактичним підтвердженням відсутності іншої особи, спроможної забезпечити необхідний догляд".
В той же час суд зазначає, що знаходження сестри позивача ОСОБА_2 в іншій області не є об`єктивною обставиною та не є тотожнім перебування в полоні, відбування покарання, проходження військової служби тощо, оскільки ґрунтується на власному волевиявленні.
Єдиною іншою альтернативною умовою застосування норми абзацу 13 пункту 3 частини 12 статті 26 Закону № 2232-XII є наявність у особи, яка потребує постійного догляду, інших членів сім`ї першого та другого ступеня споріднення, які самі потребують постійного догляду за висновком МСЕК чи ЛКК.
З огляду на викладене, оскільки матеріали справи не містять доказів того, що сестра позивача ОСОБА_2 також потребує постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я, відмовляючи позивачу в звільненні з військової служби на підставі абзацу 13 пункту 3 частини 12 статті 26 Закону № 2232-XII, відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та Законами України.
Вказані обставини, дають підстави вважати, що у спірних правовідносинах позивачем не дотримано умови для реалізації права на звільнення з підстав, передбачених ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".
Таким чином, суд дійшов висновку, що позивач не надав ні суду, ні відповідачу належних та допустимих доказів на підтвердження необхідності здійснення саме ним постійного догляду за його матір`ю, яка є особою з інвалідністю ІІ групи, за наявності у неї також працездатної дочки.
Відповідно до ч. 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно з ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу, а суд, в силу приписів ч. 1 ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, заявлені позивачем вимоги є такими, що задоволенню не підлягають.
На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, - 

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною відмову, зобов`язання вчинити певні дії, відмовити.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня складення повного судового рішення.
Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя  /підпис/  Могила А.Б.