Справа №: 398/7612/25	

Провадження №: 2-а/398/19/26
РІШЕННЯ
Іменем України 

"08" січня 2026 р. Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області в складі:
головуючого судді Орловського В.В.,
з участю секретаря судового засідання Харіної Д.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Олександрії в порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 , в інтересах та від імені якої діє представник адвокат Поляков Андрій Сергійович, до інспектора Олександрійського РВП ГУНП в Кіровоградській області Зуба Володимира Васильовича, Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення

встановив:

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.
01 грудня 2025 року ОСОБА_1 , в інтересах та від імені якої діє представник адвокат Поляков А.С., звернулась до суду з позовною заявою, в якій просила скасувати постанову інспектора Олександрійського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області, винесену старшим лейтенантом ОСОБА_2 , серії ЕНА № 6178153 від 18 листопада 2025 року, якою ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн (триста сорок гривень 00 копійок). Також просить стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судовий збір. 
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 не погоджується із рішенням інспектора та вважає себе невинною, у її діях відсутній склад правопорушення, висновки інспектора не відповідають фактичним обставинам справи, не було всебічно, повно та об`єктивно з`ясовано усіх обставин справи, вона є незаконною та підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення закриттю. В обґрунтування позову зазначено, що ОСОБА_1 18 листопада 2025 року, приблизно о 15 год 40 хв, відвезла свою дитину до Олександрійської дитячої музичної школи, що знаходиться за адресою: 28000, Кіровоградська область, Олександрійський район, місто Олександрія, площа Соборна, 6. Висадивши свою дитину та проконтролювавши її потрапляння всередину цього закладу, збиралася їхати далі по справах. Не встигнувши завести машину, помітила автомобіль національної поліції позаду себе та почала чекати, коли до неї підійдуть представники поліції. Працівники поліції озвучили вимогу надати документи для ознайомлення та в подальшому повідомили ОСОБА_1 про порушення нею ПДР України. Старший лейтенант поліції Зуб В.В. за допомогою рулетки почав здійснювати вимірювання відстані від автомобіля ОСОБА_1 до найближчого знака. Пересвідчившись, що відстань складає менше 10 метрів, представник поліції почав розгляд адміністративної справи, не даючи можливості Поляковій А.С. надати пояснення та заявити клопотання. Представник позивача посилався на норми КУпАП, якими визначений порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення, які, на його думку, було порушено відповідачем, а саме: ст. ст. 9, 245, 251, 252, 283 КУпАП. Кожну з обставин, вказаних в зазначених статтях, відповідач мав встановити перед притягненням до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 . З посиланням на норми ч. 1 та ч. 2 ст. 77 КАС України, зазначив, що суб`єкт владних повноважень не може посилатись на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин. Саме відповідач зобов`язаний довести правомірність накладення ним адміністративного стягнення, зокрема, шляхом доведення належними та допустимими доказами факту порушення позивачем вимог ПДР України. За адресою: площа Соборна, 6, фактично відсутній належним чином облаштований пішохідний перехід (відсутній знак 5.38.2, а знак 5.38.1 встановлено з порушенням), що виключає можливість порушення вимог п. 15.9 ПДР. Також наголошується на порушенні процедури розгляду справи, що проявилося у здійсненні психологічного тиску на водія, обмеженні права на надання пояснень і правову допомогу та ігноруванні посадовою особою приписів ст. 22 КУпАП. Крім того, позивач зазначає, що відповідачем не надано належних та допустимих доказів вчинення правопорушення, а сама постанова не є доказом вини, оскільки лише описує обставини без посилання на фактичні дані. Окремо підкреслено, що факт сплати штрафу не може вважатися визнанням вини та не звільняє суб`єкта владних повноважень від обов`язку доказування правомірності свого рішення.
Відповідач Головне управління Національної поліції в Кіровоградській області у поданому відзиві просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, вважаючи їх безпідставними та необґрунтованими. Свою позицію мотивує тим, що оскаржувана постанова була винесена уповноваженою посадовою особою з суворим дотриманням процедури, визначеної КУпАП та відповідними інструкціями МВС, а зміст документа повністю відповідає законодавчим вимогам. Представник відповідача зазначає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати та неухильно виконувати вимоги ПДР, зокрема щодо заборони зупинки ближче 10 метрів від пішохідних переходів, а поліцейський під час розгляду справи оцінив докази за своїм внутрішнім переконанням. Також у відзиві наголошується, що застосування статті 22 КУпАП щодо малозначності правопорушення є виключним дискреційним правом посадової особи, а не її обов`язком, тому суд не може втручатися у такий вільний розсуд суб`єкта владних повноважень. Також відповідач підкреслює, що посадові особи при розгляді справ діють від імені органу, який і є належним відповідачем у справі.
У відповіді на відзив позивач наголошує на безпідставності заперечень відповідачів, зазначаючи, що поданий відзив має формальний характер і не містить належних доказів, які б спростовували доводи позову про відсутність пішохідного переходу за вказаною у постанові адресою. Позивач зауважує, що суб`єкт владних повноважень не виконав покладений на нього ч. 2 ст. 77 КАС України обов`язок доказування правомірності свого рішення, а наданий суду відеозапис на пошкодженому носії не був надісланий стороні позивача для ознайомлення. Окремо у документі звертається увага на сумнівність повноважень представника ГУНП в Кіровоградській області через зміни у керівництві органу та відсутність підтвердження чинності довіреності, виданої в порядку передоручення, на момент підписання відзиву. Враховуючи викладене, позивач просить суд не брати відзив до уваги у разі непідтвердження повноважень підписанта та задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі.
Ухвалою суду від 05 грудня 2025 року відкрито провадження в справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 , в інтересах та від імені якої діє представник адвокат Поляков Андрій Сергійович, до інспектора Олександрійського РВП ГУНП в Кіровоградській області Зуба Володимира Васильовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення. Вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного провадження. Залучено до участі у справі як співвідповідача Головне управління Національної поліції в Кіровоградській області. Зобов`язано відповідачів Головне управління Національної поліції в Кіровоградській області та інспектора Олександрійського РВП ГУНП в Кіровоградській області Зуба Володимира Васильовича як суб`єктів владних повноважень, надати до 12 години 15 грудня 2025 року у разі заперечення проти позову відзив разом з доказами, що підтверджують обставини, на яких ґрунтується відзив, усіма матеріали, що були або мали бути взяті ним до уваги при прийнятті оскаржуваних рішень, а також доказами направлення відзиву та відповідних доказів іншим учасникам. 
Позивач ОСОБА_1 та її представник адвокат Поляков А.С. належним чином повідомлені про час і місце розгляду, у судове засідання не з`явилися. Позивач подала до суду заяву, у якій просила позов задовольнити з підстав, викладених у ньому, та розглядати справу без її та представника участі. 
Відповідачі ГУНП в Кіровоградській області та інспектор Олександрійського РВП ГУНП в Кіровоградській області Зуб В.В. належно повідомлені про час та місце судового розгляду, у судове засідання не з`явилися, про причини неявки не повідомили. 
Відповідно до ст. 205 КАС України, неявка учасників справи не є перешкодою для розгляду справи.

Обставини, встановлені судом, зміст спірних правовідносин, докази.
18 листопада 2025 року по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, інспектором Олександрійського РВП ГУНП в Кіровоградській області старшим лейтенантом поліції Зубом В.В. винесено постанову серії ЕНА № 6178153, згідно з якою 18.11.2025 р. о 15:45 год в м. Олександрія, площа Соборна, 6, водій автомобіля ЗАЗ-ДЕО н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_1 здійснила зупинку транспортного засобу ближче 10 м від пішохідного переходу, чим порушила п. 15.9 ПДР, а саме допустила порушення заборони зупинки на пішохідних переходах, за що передбачена адміністративна відповідальність ч. 1 ст. 122 КУпАП. На позивача накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн.
На виконання ухвали суду від 05.12.2025 відповідач надав диск, на якому згідно супровідного листа має бути відеозапис з нагрудної камери поліцейського. Однак цей відеозапис неможливо дослідити під час судового розгляду. У зв`язку з цим ухвалою суду від 15 грудня 2025 року про витребування доказів зобов`язано відповідачів Головне управління Національної поліції в Кіровоградській області та інспектора Олександрійського РВП ГУНП в Кіровоградській області Зуба Володимира Васильовича як суб`єктів владних повноважень, надати до 7 січня 2026 року відеозапис нагрудної камери поліцейського щодо притягнення до відповідальності ОСОБА_1 , усунувши технічні недоліки, які перешкоджали його перегляду. Цю ухвалу суду відповідачі не виконали, будь-яких доказів та пояснень неможливості відтворення відеозапису суду не надали. Відповідно до акту від 8 січня 2026 року, складеного головним спеціалістом (з IT) С. Корнійчуком, головним спеціалістом відділу документообігу Л. Шабановою файл, що міститься на диску, неможливо відтворити наявними в суді програмними засобами. 
Також суд дослідив надані позивачем фотографії, на яких зображено пішохідний перехід, що виділений дорожньою розміткою.

Норми права, які застосував суд.
Нормами п. 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» та ст. 222 КУпАП встановлено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками, правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі та розглядає справи, зокрема, про порушення правил дорожнього руху. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.
Згідно з пп. «г» п. 15.9 ПДР України зупинка забороняється на пішохідних переходах і ближче 10 м від них з обох боків, крім випадків надання переваги в русі. 
Частиною 1 статті 122 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.
Статтею 9 КУпАП встановлено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Статтею 245 КУпАП визначено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події та складу адміністративного правопорушення доводиться шляхом надання доказів. 
Тобто, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.
За приписами ч. 1 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності,або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Згідно з ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Розгляд справи про адміністративне правопорушення має здійснюватися з дотриманням прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, визначених статтею 268 КУпАП.
Відповідно до ст. 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Відповідно до Рішення КСУ від 22.12.2010 року № 23-рп/2010 відповідальність за вчинення адміністративних правопорушень та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах, в тому числі і закріпленій у ст.62 Конституції України презумпції невинності.
Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.
Суд враховує висновки, які викладені у Рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Кобець проти України» від 14.02.2008 року та у Рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Бочаров проти України» (остаточне рішення від 17.06.2011 року) про те, що суд при оцінці доказів у конкретній керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом»; таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростовних презумпцій щодо фактів.
Доведення «поза розумним сумнівом» означає, що позиція представлена суб`єктом владних повноважень, має бути доведена таким чином, щоб у «розумної (розсудливої) людини» не лишилося «розумного сумніву» що особа винна.
За змістом ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі письмових, речових і електронних доказів, висновків експертів та показань свідків.
Частиною 2 статті 77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі. 
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
Частиною 3 статті 286 КАС України встановлено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема, скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.
У постанові ВС від 22 липня 2019 року у справі № 757/2757/16-а сформулювало висновок про те, що помилковим є висновок про те, що підпис на постанові у справі про адміністративне правопорушення та сплата штрафу означає згоду позивача з тим, що він вчинив адміністративне правопорушення. Такий висновок суперечить положенням ст. 71 КАС щодо обов`язку саме відповідача доводити правомірність свого рішення.
Згідно зі ст. 213 КУпАП справи про адміністративні правопорушення розглядаються, зокрема, органами Національної поліції, органами державних інспекцій та іншими органами (посадовими особами), уповноваженими на те цим Кодексом.
Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень (ч. 2 ст. 222 КУпАП).
Приписами ч. 1 ст. 13 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що систему поліції складають: 1) центральний орган управління поліцією; 2) територіальні органи поліції.
Відповідно до ч. 1 ст. 15 Закону України «Про Національну поліцію» територіальні органи поліції утворюються як юридичні особи публічного права в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, районах, містах, районах у містах та як міжрегіональні (повноваження яких поширюються на декілька адміністративно-територіальних одиниць) територіальні органи у межах граничної чисельності поліції і коштів, визначених на її утримання.
Аналіз наведених норм права свідчить про те, що при розгляді справ про адміністративні правопорушення, зокрема, передбачених ст. 122 КУпАП інспектори відповідного органу поліції діють не як самостійний суб`єкт владних повноважень, а від імені органів Національної поліції, а саме – від імені Національної поліції України і її територіальних органів.
Отже, відповідні інспектори не можуть виступати самостійним відповідачем у таких справах, оскільки належним відповідачем є саме відповідний орган, на який, зокрема положеннями ст. 222 КУпАП покладено функціональний обов`язок розглядати справи про адміністративне правопорушення.
Використання у зазначених вище нормах формулювань «від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення», «розгляд яких віднесено до відання органів, зазначених у ст. ст. 222 – 244-20 КУпАП» вказує на те, що відповідачем у таких справах, які розглядаються судом в порядку, визначеному КАС України, є саме орган державної влади – суб`єкт владних повноважень, а не особа, яка перебуває з цим органом у трудових відносинах та від його імені здійснює розгляд справ про адміністративні правопорушення та накладає адміністративні стягнення.
Такий висновок про застосування норм права викладений у постанові Верховного Суду від 26.12.2019 р. у справі за №724/716/16-а.

Мотивована оцінка і висновки суду.
Обґрунтовуючи заперечення проти позову представник відповідача посилався виключно на норми законодавства України. При цьому, до суду не було надано доказів, визначених ч. 1 ст. 251 КУпАП, на підтвердження вини позивача у вчиненні адміністративного правопорушення, в тому числі відеозапису з нагрудної камери поліцейського, пояснень свідків тощо. Наданий відповідачем оптичний диск містить файл, який неможливо відтворити. Відповідач, попри зобов`язання суду в ухвалі від 15.12.2025 не усунув цей технічний недолік. Тому дослідження цього доказу судом є неможливим. Отже, відповідач не надав належних доказів вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення.
Підпис на постанові у справі про адміністративне правопорушення та сплата штрафу не означає згоду позивача з тим, що він вчинив адміністративне правопорушення. Також саме лише визнання вини згідно з принципом презумпції невинуватості не є достатнім доказом вчинення адміністративного правопорушення.
Згідно з диспозицією ч.1 ст. 122 КУпАП обов`язковим є доведення зупинки водія ближче 10 метрів від пішохідного переходу, але таких доказів у справі немає. Надані позивачем фотографії вказують лише на наявність пішохідного переходу, позначеного дорожньою розміткою. Однак доказів зупинки та відстані автомобіля до пішохідного переходу суду не надано.
Відповідач, не надавши доказів вини, не виконав обов`язок доведення правомірності винесеної ним постанови. За таких обставин суд, керуючись принципом презумпції невинуватості, дійшов висновку про відсутність у діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення, неправомірність оскаржуваної постанови та наявність підстав для її скасування із закриттям провадження у справі про адміністративне правопорушення на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.
Оскільки судом встановлено відсутність належних та допустимих доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення, що є самостійною та достатньою підставою для скасування оскаржуваної постанови, суд не вбачає необхідності надавати детальну оцінку іншим доводам сторін, оскільки обставини, на які вони посилаються, не можуть вплинути на висновок суду про недоведеність вини позивача.

Щодо розподілу судових витрат.
З огляду на висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 26.12.2019 р. у справі за №724/716/16-а, у цій справі належним відповідачем є саме ГУНП в Кіровоградській області, а не інспектор поліції. Тому у зв`язку із задоволенням позову, судові витрати у справі, які складаються із судового збору, у розмірі 605,60 грн, сплаченого позивачем при подачі позову, відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України слід стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області.
Керуючись ст. ст. 72, 77, 139, 227, 241, 246, 250, 255, 286 КАС України, суд

ухвалив:
Позов ОСОБА_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , в інтересах та від імені якої діє представник адвокат Поляков Андрій Сергійович, до інспектора Олександрійського РВП ГУНП в Кіровоградській області Зуба Володимира Васильовича (адреса місцезнаходження: 28000, Кіровоградська обл., Олександрійський р-н, м. Олександрія, вул. 6-го Грудня, буд. 49), Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області (адреса місцезнаходження: м. Кропивницький, вул. В.Чміленка, буд. 41, код ЄДРПОУ 40108709) про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, задовольнити.
Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА № 6178153 від 18 листопада 2025 року, винесену інспектором Олександрійського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області старшим лейтенантом поліції Зубом Володимиром Васильовичем, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.122 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340,00 грн.
Закрити справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.
Стягнути на користь ОСОБА_1 (адреса місця проживання, зареєстрована у встановленому законом порядку: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) витрати на сплату судового збору в розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області (адреса місцезнаходження: м. Кропивницький, вул. В.Чміленка, буд. 41, код ЄДРПОУ 40108709).
Рішення суду може бути оскаржено до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня складення судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повне рішення складено 8 січня 2026 року.

Суддя       Орловський В.В.