154/4447/25 
2/154/270/26 

заочне
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 січня 2026 року Володимирський міський суд Волинської області в складі:
головуючого - судді Лутая А.М.
за участю секретаря судового засідання - Бойко К.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Новий колектор» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ

Позивач ТОВ «Новий колектор» 28.10.2025 звернувся в суд з даним позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 24.07.2020 між ТОВ «Споживчий центр» та відповідачем укладено кредитний договір № 24.07.2020-100003501, згідно якого відповідач отримала кредит в розмірі 9000,00 грн на строк 70 календарних днів з дати отримання, який зобов`язалася повернути та сплатити проценти за користування кредитними коштами.
28.03.2025 між ТОВ "Споживчий Центр" та ТОВ «Новий колектор» було укладено Договір факторингу № СЦ-28.03.2025, згідно якого ТОВ "Споживчий Центр" відступило ТОВ «Новий колектор» за плату права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, в тому числі і за кредитним договором № 24.07.2020-100003501 від 24.07.2020 укладеним між ТОВ «Споживчий центр» та відповідачем ОСОБА_1 .
У зв`язку з порушеннями зобов`язань за кредитним договором, заборгованість ОСОБА_1 станом на 22.10.2025 становить 15 300,00 грн., з яких заборгованість по тілу кредиту становить 9000,00 грн. та за відсотками – 6300,00 грн, чим порушуються права та інтереси позивача.
Зважаючи на викладене позивач просить стягнути із ОСОБА_1 на користь ТОВ «Новий колектор» заборгованість за кредитним договором в розмірі 15 300,00 грн, а також судові витрати, котрі складаються із судового збору в розмірі 2422,40 грн. 
Ухвалою суду від 06.11.2025 на підставі вказаної позовної заяви відкрито провадження у справі та справу призначено до судового розгляду по суті за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.
У судове засідання представник позивача не з`явився, просив проводити розгляд справи за відсутності представника позивача, не заперечував проти заочного розгляду справи.
Відповідач у судове засідання повторно не з`явилася за невідомими суду причинами, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялався належним чином судовими повістками. Заяв та клопотань від неї не надходило, про причини неявки не повідомила.
Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Як визначено у частині першій статті 280 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Оскільки відповідач не з`явилася в судове засідання, відзиву на позов не подала та враховуючи, що представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи, суд дійшов висновку про можливість ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Суд, оцінивши наявні у справі письмові докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов таких висновків.
Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч.1 ст.2 ЦПК України).
Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ст.5 ЦПК України).
Відповідно до вимог часини 1 статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.
Згідно частини 1 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Статтею 89 ЦПК України встановлено, що виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Судом встановлено, що 24.07.2020 між ТОВ «Споживчий центр» та відповідачем ОСОБА_1 укладено кредитний договір №24.07.2020-100003501, згідно якого відповідач отримала кредит у розмірі 9000,00 гривень строком на 70 календарних днів, зобов`язалася повернути кредитні кошти та сплатити відсотки за його користування у розмірі 6 300,00 грн, що становить 70% в процентному значенні (фіксована незмінювана процентна ставка) за 70 календарних днів користування Кредитом, виконати інші зобов`язання в повному обсязі у строки та на умовах визначених договором.
Факт перерахування відповідачу коштів за кредитним договором підтверджується копією чеку про електронний перерахунок коштів №247720376 від 24.07.2020.
Відповідно до ч.1 ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту (ст.ст.526, 527 ч.1 ЦК України).
Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч.1 ст.530 ЦК України).
Згідно ст.610 ЦК України порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначеним змістом зобов`язання (неналежне виконання).
У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ч.1 ст.611 ЦК України).
Відповідно до ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив виконання зобов`язання, якщо він не приступив до його виконання або не виконав його в строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.
Згідно положень ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ст.ст.1049, 1054 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцю позику (кошти в такій же сумі) у термін і в порядку, що встановлені договором; за кредитним договором банк чи інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі і на умовах, установлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит і сплатити відсотки.
Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.  Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ст.625 ЦК України).
Відповідно до Довідки про розмір простроченої заборгованості за Кредитним договором № 24.07.2020-100003501 від 24.07.2020 судом встановлено, що відповідач не виконує свої зобов`язання за кредитним договором, грошові кошти не повертає, проценти за користування коштами не сплачує, у зв`язку з чим, станом на 25.10.2025,  існує заборгованість за кредитним договором в сумі 15 300,00 грн., з яких заборгованість по тілу кредиту становить 9000,00 грн. та за відсотками – 6300,00 грн. 
Згідно з ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні і в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ч.1 ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Із дослідженого судом договору факторингу № СЦ-28032025-15 від 28.03.2025 встановлено, що ТОВ «Споживчий центр» відступило ТОВ «Новий колектор» за плату права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, в тому числі і за кредитним договором № 24.07.2020-100003501 від 24.07.2020 укладеним між ТОВ «Споживчий центр» та відповідачем ОСОБА_1 .
Оскільки на підставі даного договору факторингу відбулась заміна первісного кредитора ТОВ «Споживчий центр» на ТОВ «Новий колектор», тому останній вправі заявляти вимоги до відповідача про повернення кредитної заборгованості.
Відповідач у справі не мала жодних перешкод для реалізації свого зобов`язання по сплаті кредитної заборгованості на рахунки первісного кредитора, і таке виконання було б належним в розумінні вимог ст. 516 ЦК України.
Натомість, всупереч умовам кредитного договору, відповідач не виконала свого зобов`язання. Після відступлення позивачу прав грошової вимоги до відповідача, остання не здійснила жодного платежу для погашення кредитної заборгованості ані на рахунки ТОВ «Новий колектор», ані на рахунки попереднього кредитора - ТОВ «Споживчий центр».
На підставі викладеного вище, виходячи з того, що відповідачем не надано суду доказів на підтвердження тих обставин, що нею належним чином виконувалися умови кредитного договору, з огляду на встановлені фактичні обставини справи, які свідчать про наявність порушення відповідачем прав позивача за вказаним вище кредитним договором, суд доходить висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог позивача про стягнення з відповідача на користь ТОВ «Новий колектор» заборгованості за кредитним договором №24.07.2020-100003501 від 24.07.2020 в розмірі 15300,00 грн.
Крім того, на підставі ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені останнім та документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2422,40 гривень 
Керуючись ст.ст. 12,81,89,265,280,281,282 ЦПК України, ст.ст.512, 514, 526, ч.1 ст. 548, ч.1 ст. 549, ч.1 ст.610, ч.1 ст. 611, 625, 1049, 1054 ЦК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Новий колектор» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити.
Стягнути із ОСОБА_1 в користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Новий колектор» заборгованість за кредитним договором №24.07.2020-100003501 від 24.07.2020 в сумі 15 300,00 гривень.
Стягнути із ОСОБА_1 в користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Новий колектор» витрати по сплаті судового збору в розмірі 2422,40 гривеньу.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене в день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку для подання заяви про перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Копію судового рішення протягом двох днів з дня його складання у повному обсязі надіслати учасникам справи.
Повне рішення суду складено 13.01.2026.

Інформація про учасників справи:
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Новий колектор», місцезнаходження: 01133, вул. Генерала Алмазова, 13, офіс 601, м. Київ, ЄДРПОУ 43170298.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Суддя А.М. Лутай