Справа № 156/1460/25
Провадження № 3/156/22/26

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13 січня 2026 року сел. Іваничі
Суддя Іваничівського районного суду Волинської області Комзюк Н.Н., розглянувши матеріал, який надійшов з Володимирського РВП ГУ НП у Волинській області про притягнення:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, військовослужбовця, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
 
до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП), -

в с т а н о в и в:
ОСОБА_1 , 16.11.2025 о 18:03 год. у селищі Іваничі по вул. Луцькій, перебуваючи в стані аклкогольного сп’яніння керував електровелосипедом Mistral (без реєстрації), чим порушив вимоги п.2.9а ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП. 
Також, 16.11.2025 о 28:32 год. у селищі Іваничі по вул. Луцькій ОСОБА_1 керував електровелосипедом Mistral (без реєстрації) з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з ротової порожнини, виражене тремтіння пальців рук, нечітка мова. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.
Постановою Іваничівського районного суду Волинської області від 13.01.2026 об`єднано в одне провадження справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП (справи №156/1460/25, №156/1461/25). Присвоєно справі єдиний номер №156/1460/25.
У судове засідання ОСОБА_1 повторно не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином. З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 достовірно відомо про складення відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, та його розгляд у Іваничівському районному суді Волинської області.
Виходячи з положень ст.268 КУпАП під час розгляду даної категорії справ присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не є обов`язковою.
Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 03.04.2008 року у справі «Пономарьов проти України» сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.
Судом було вжито всіх необхідних заходів для повідомлення ОСОБА_1 про розгляд справи та реалізації його права на участь при розгляді справи у суді, однак, останній у судове засідання повторно не з`явився, про причини своїх неявок не повідомив. За таких обставин суд приходить до висновку, що причини неявки ОСОБА_1 до суду є неповажними та, враховуючи встановлені законодавством строки для розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також положення ст.268 КУпАП, суд вважає за можливе розглянути справу за його відсутності.
Відповідно до ст.280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення, суд повинен належним чином з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справ.
Статтею 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, а також іншими документами.
Суд, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.130 КУпАП.
Так, вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП (п.2.9а ПДР України) підтверджується:
- протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №514928 від 16.11.2025, який відповідає вимогам ст.256 Кодексу України про адміністративні правопорушення, містить виклад суті вчиненого правопорушення та є джерелом доказової інформації про подію правопорушення та особу, яка його вчинила;
- результатом тестування ОСОБА_1 на алкоголь з приладу Drager Alcotest 6820, тест №892, результат тесту 3,14% проміле;
- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів. Результат огляду 3,14% проміле;
- відеозаписами з місця події, при перегляді яких обставини викладені у протоколі знайшли своє підтвердження.
Вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП (п.2.5 ПДР України) підтверджується:
- протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №514952 від 16.11.2025, який відповідає вимогам ст.256 Кодексу України про адміністративні правопорушення, містить виклад суті вчиненого правопорушення та є джерелом доказової інформації про подію правопорушення та особу, яка його вчинила;
- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, у якому, окрім іншого, зазначені виявлені працівниками поліції ознаки стану сп`яніння у ОСОБА_1 . З акту також вбачається, що ОСОБА_1 відмовився від проходження відповідного огляду;
- направленням ОСОБА_1 на огляд з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. З направлення слідує, що огляд не проводився;
- відеозаписами з нагрудних камер працівників поліції, дослідженими у судовому засіданні, при перегляді яких обставини викладені у протоколі знайшли своє підтвердження.
Надані на підтвердження винуватості ОСОБА_1 докази є належними, допустимими і достовірними, оскільки отримані з передбачених законом джерел, у передбачений законом спосіб, зафіксовані у належній процесуальній формі, узгоджуються між собою як в цілому, так і в деталях, та доповнюють один одного.
Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» при розгляді адміністративних справ, зокрема ст.130 КУпАП, суди мають враховувати положення правових норм, у яких визначено поняття «транспортні засоби», зокрема, ст.121 КУпАП, п.1.10 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою КМУ від 10.10.2001 №13-06.
Статтею 121 КУпАП визначено, що під транспортними засобами слід розуміти всі види автомобілів, трактори та інші самохідні машини, трамваї і тролейбуси, а також мотоцикли та інші транспортні засоби.
Відповідно до положень ст.16 Закону України «Про дорожній рух» водій, серед іншого, зобов`язаний не допускати випадків керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також не передавати керування транспортним засобом особі, яка перебуває в такому стані або під впливом таких препаратів.
Згідно п.1.10 Правил дорожнього руху, транспортний засіб - пристрій, призначений для перевезення людей і (або) вантажу, а також встановленого на ньому спеціального обладнання чи механізмів. Учасник дорожнього руху, це особа, яка бере безпосередню участь у процесі руху на дорозі як пішохід, водій, пасажир, погонич тварин, велосипедист, а також особа, яка рухається в кріслі колісному.
Даний термін охоплює всі види транспортних засобів, які можуть рухатися дорогами загального користування.
Механічний транспортний засіб - транспортний засіб, що приводиться в рух за допомогою двигуна. Цей термін поширюється на трактори, самохідні машини і механізми, а також тролейбуси та транспортні засоби з електродвигуном потужністю понад 3 кВт.
У Правилах дорожнього руху відсутнє визначення «електровелосипед», разом з тим, аналізуючи визначення «транспортний засіб», можна дійти висновку, що «електровелосипед» відповідає поняттю транспортний засіб, оскільки призначений для перевезення осіб, зокрема самого водія чи його вантажу та є повноправним учасником дорожнього руху, а ОСОБА_1 використовував його саме з цією метою.
Зважаючи на те, що ОСОБА_1 використовував «електровелосипед», як транспортний засіб, останній, повинен був керувати транспортним засобом, рухаючись дорогами загального користування, з додержанням вимог Правил дорожнього руху.
Таким чином, як вбачається з вищенаведених термінів, поняття «транспортний засіб» та «механічний транспортний засіб» можна трактувати як два різні поняття: в широкому - транспортний засіб, в тому числі і електровелосипед, і в вузькому - механічний транспортний засіб.
Відповідно до практики Касаційного кримінального суду Верховного Суду будь-який транспортний засіб, що приводиться в рух за допомогою двигуна, незалежно від його робочого об`єму, належить до механічних транспортних засобів. Із визначення випливає, що межа між механічними і немеханічними транспортними засобами проходить тільки в класі транспортних засобів із електродвигуном. Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 01.03.2018 (справа№ 278/3362/15-к) .
У постанові Верховного Суду у справі №127/5920/22 від 15.03.2023 касаційна інстанції зазначила, що використання електросамоката чи іншого подібного засобу (моноколеса, сегвея тощо) для переміщення особи як учасника дорожнього руху є джерелом підвищеної небезпеки в розумінні ст.1187 ЦК України, якщо в конкретному випадку такий засіб приводився в рух за допомогою встановленого на ньому електричного двигуна; для кваліфікації діяльності, пов`язаної з таким використанням електричного самоката, характеристика електросамоката як механічного транспортного засобу з урахуванням потужності електродвигуна, встановленого на ньому, значення не має.
Відповідно до ч. 1, ч. 2, п. 1 ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасниками дорожнього руху є особи, які використовують автомобільні дороги, вулиці, залізничні переїзди або інші місця, призначені для пересування людей та перевезення вантажів за допомогою транспортних засобів. До учасників дорожнього руху належать водії та пасажири транспортних засобів, пішоходи, особи, які рухаються в кріслах колісних, велосипедисти, погоничі тварин. Учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативно-правових актів з питань безпеки дорожнього руху.
ОСОБА_1 реалізував своє право володіти та керувати транспортним засобом, тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно встановлених норм закону.
Суб`єктами правопорушень, передбачених ст.130 КУпАП, зокрема є водії транспортних засобів, а тому слід зазначити, що вказана норма закону передбачає відповідальність водіїв всіх транспортних засобів, а не лише механічних транспортних засобів.
За викладеного, слід зробити висновок про те, що електровелосипед є транспортним засобом, а особа, яка ним керує є водієм, на підставі чого ОСОБА_1 , як водій керував транспортним засобом і в ситуації, що розглядається, є учасником дорожнього руху, який мав дотримуватись вимог ПДР України.
Отже, коли електровелосипед служить для перевезення осіб, зокрема і самого водія чи його вантажу, він є повноправним учасником дорожнього руху та вважається транспортним засобом, а тому на водія розповсюджується дія ПДР, в тому числі вимоги п.2.5, 2.9.а ПДР України.
Відповідно до п.2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Згідно із п.2.9а ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до диспозиції ч.1 ст.130 КУпАП установлена адміністративна відповідальність не тільки за керування транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває у стані такого сп`яніння, а й за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Даючи оцінку вищевказаним доказам як окремо, так і у їх сукупності, з урахуванням вимог ст.252 КУпАП, суд вважає, що у діях водія ОСОБА_1 наявні порушення Правил дорожнього руху, які зафіксовані у протоколах про адміністративне правопорушення, а саме - п. 2.9.а та 2.5 ПДР України та наявний склад адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 130 КУпАП, тобто керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, а також відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.
Як вбачається із долученої до матеріалів справи довідки, у відповідності до бази даних ІКС ІПНП ОСОБА_1 отримував посвідчення водія НОМЕР_1 від 31.08.2006.
Відповідно до положень ст.33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.
Частинами 1 та 2 ст.36 КУпАП передбачено, що при вчиненні однією особою двох або більше адміністративних правопорушень адміністративне стягнення накладається за кожне правопорушення окремо. Якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.
Суд при накладенні стягнення, врахувавши характер вчинених правопорушень, ступінь їх суспільної небезпеки – які являються грубим порушенням правил дорожнього руху є потенційно небезпечними для суспільства та становлять реальну небезпеку учасникам дорожнього руху, загрожують їх життю, здоров`ю, тяжкість ймовірних наслідків, а також відомості про особу ОСОБА_1 , відсутність обставин, що обтяжують чи пом`якшують його відповідальність, дійшов висновку, що достатнім для його виправлення та запобігання вчинення нових правопорушень буде призначення адміністративного стягнення у виді штрафу у межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП з позбавленням права керування транспортними засобами, оскільки саме такий вид адміністративного стягнення досягне мети, визначеної ст.23 КУпАП, з урахуванням приписів ст.36 КУпАП.
Одночасно з накладенням адміністративного стягнення суд, у відповідності до ст.4 Закону України «Про судовий збір», стягує з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 665, 60 грн.
Керуючись ст.ст.36, 40-1, 130, 283, 284, 285 КУпАП, суд,-

п о с т а н о в и в:
Притягнути ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Накласти на ОСОБА_1 адміністративні стягнення:
- за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (протокол серії ЕПР1 №514928) у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) грн. 00 коп., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік;
- за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (протокол серії ЕПР1 №514952) у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) грн. 00 коп., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.
Згідно зі ст.36 Кодексу України про адміністративні правопорушення остаточно призначити ОСОБА_1 стягнення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) грн. 00 коп., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.
Штраф сплатити за реквізитами: отримувач коштів: ГУДКСУ у Волинській області; код за ЄДРПОУ: 38009371; банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); код банку отримувача (МФО): 899998; рахунок отримувача: UA588999980313050149000003001; код класифікації доходів бюджету: 21081300.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у сумі 665 гривень 60 копійок.
Судовий збір сплатити за реквізитами: отримувач коштів: ГУК у м.Києві/ м.Київ/ 22030106; код за ЄДРПОУ: 37993783; банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); код банку отримувача (МФО): 899998; рахунок отримувача: UА908999980313111256000026001; код класифікації доходів бюджету: 22030106.
Постанова може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду через Іваничівський районний суд Волинської області протягом десяти днів з дня винесення постанови.
Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи.
Роз`яснити, що відповідно до ст.308 КУпАП, у разі несплати штрафу протягом п`ятнадцяти днів з моменту отримання постанови про накладення штрафу, зазначена постанова надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби. У порядку примусового виконання з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу та витрати на облік правопорушення.

Суддя Н. Н. Комзюк