ЄУН 211/649/26
Провадження 1-кп/211/904/26
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2026 року Довгинцівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
за участю:
секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,
прокурора - ОСОБА_3 ,
захисника - ОСОБА_4 ,
обвинуваченої - ОСОБА_5 ,
розглянувши у підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12026041720000027 від 07 січня 2026 року, за обвинуваченням:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Керкі Чарджоуської області Туркменістан, громадянки України, з вищою освітою, незаміжної, яка має на утриманні неповнолітню доньку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , офіційно не працевлаштованої, раніше не судимої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , мешкаючої за адресою: АДРЕСА_2 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, -
В С Т А Н О В И В:
07 грудня 2025 року в період з 21 год. 00 хв. до 23 год. 00 хв., ОСОБА_5 перебувала за запрошенням в гостях своєї знайомої ОСОБА_7 , в приміщенні спальної кімнати квартири  АДРЕСА_3 , де на ліжку біля себе побачила залишений без нагляду мобільний телефон марки «Samsung» модель «SM-A075F/ds», належний ОСОБА_7 та в той момент у ОСОБА_5 виник злочинний умисел спрямований на таємне викрадення вищевказаного мобільного телефону.
Далі, у вищевказаний період часу, переслідуючи корисливу мету власного збагачення, скориставшись відсутністю уваги з боку можливих свідків та власниці мобільного телефону, реалізуючи свій раптово виниклий злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна та звернення його на свою користь, в умовах воєнного стану, запровадженого на території України указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 року, усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер і наслідки свого діяння та бажаючи їх настання, діючи таємно, шляхом вільного доступу викрала мобільний телефон марки «Samsung» модель «SM-A075F/ds», вартість якого згідно з висновку судової товарознавчої експертизи від 21.01.2026 року № 128/26 становить 4135 грн.
Після чого ОСОБА_5 покинула місце скоєння злочину разом
з викраденим майном, розпорядившись ним на власний розсуд.
Своїми умисними діями ОСОБА_5 завдала матеріального збитку
потерпілій ОСОБА_7 на загальну суму 4135 грн.
Таким чином, ОСОБА_5 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України, а саме таємне викрадення чужого майна (крадіжку), в умовах воєнного стану.
23 січня 2026 року між прокурором Криворізької східної окружної прокуратури ОСОБА_3 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні № 12026041720000027 від 07 січня 2026 року, та ОСОБА_5 , за участю захисника ОСОБА_4 , за письмовою згодою потерпілої ОСОБА_8 , укладена угода про визнання винуватості.
Відповідно до угоди обвинувачена ОСОБА_5 повністю визнала свою винуватість у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення, сторони дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченої ОСОБА_5 за ч. 4 ст. 185 КК України, та покарання, яке вона повина понести, а саме у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі з застосуванням положень ст. ст. 75, 76 КК України в умовах звільнення її від відбування покарання з випробуванням.
Прокурор у підготовчому судовому засіданні вважав, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК та КК України, просив затвердити угоду та призначити обвинуваченій узгоджену в угоді міру покарання.
Обвинувачена ОСОБА_5 у підготовчому судовому засіданні просила затвердити угоду про визнання винуватості від 23 січня 2026 року, призначити їй узгоджену міру покарання, при цьому беззастережно визнала себе винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, в обсязі висунутого обвинувачення, дала згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання, заявивши, що здатна реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання, а також підтвердила, що їй роз`яснені наслідки укладення угоди, її затвердження та наслідки невиконання угоди.
Захисник ОСОБА_4 у підготовчому судовому засіданні також просив затвердити угоду про визнання винуватості від 23 січня 2026 року, укладену між прокурором і обвинувачен ою ОСОБА_5 , та призначити останній узгоджену в угоді міру покарання.
Потерпіла у кримінальному проваджені ОСОБА_7 надала до суду заяву, якою повідомила, що не заперечує проти затвердження угоди про визнання винуватості від 23 січня 2026 року, укладеної між прокурором і обвинуваченою ОСОБА_5 , просила розгляд справи здійснювати без її участі.

Суд, заслухавши думку сторін щодо можливості затвердження угоди про визнання винуватості, встановив наступне.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим.
Згідно з ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.
Судом встановлено, що ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, сторони добровільно уклали угоду про визнання винуватості, зміст угоди відповідає вимогам кримінального процесуального закону. Підстав для відмови в її затвердженні судом не встановлено.
Крім того, суд переконався, що обвинувачена цілком розуміє права, передбачені ч. 4 ст. 474 КПК України.
Також судом встановлено, що обвинувачена розуміє наслідки укладення та затвердження даної угоди, визначені ч. 2 ст. 473 КПК України.
Виходячи з цього, суд вважає за можливе затвердити угоду про визнання винуватості від 23 січня 2026 року, укладену року між обвинуваченою ОСОБА_5 та прокурором, та призначити обвинуваченій ОСОБА_5 узгоджену сторонами міру покарання.
Доля речових доказів у кримінальному провадженні підлягає вирішенню відповідно до ст. 100 КПК України.
Цивільний позов по справі не заявлений, витрати відсутні.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 314, 368-370, 373-374, 392, 394-395, 468, 471-475 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:
Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 23 січня 2026 року між прокурором Криворізької східної окружної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченою ОСОБА_5 , у кримінальному провадженні № 12026041720000027 від 07 січня 2026 року.
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, та призначити їй узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості від 23 січня 2026 року покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання, якщо вона протягом іспитового строку тривалістю 1 (один) рік не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на неї обов`язки, передбачені ст. 76 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; та додатковий обов`язок: не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Запобіжний захід ОСОБА_5 не обирати.
Речовий доказ: мобільний телефон марки «Samsung» модель «SM-A075F/DS» № 1 IMEI НОМЕР_1 , № 2 IMEI НОМЕР_2 , який передано на зберігання потерпілій ОСОБА_7 – вважати повернутим останній за належністю.
Вирок може бути оскаржений виключно з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Дніпровського апеляційного суду через Довгинцівський районний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Суддя ОСОБА_1