Справа №504/5027/25
Провадження №3/504/383/26

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
09.02.2026	с-ще Доброслав	

Суддя Доброславського районного суду Одеської області Жовтан П.В., розглянувши матеріали, які надійшли з  ВП №4 ОРУП №2 ГУНП в Одеській області, про притягнення до адміністративної відповідальності відносно:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Кам`яне Новобузького району Миколаївської області, громадянина України, освіта середня, працюючого водієм, одруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт НОМЕР_1 , виданий 06.05.2019р. органом 4830, ІПН НОМЕР_2 ,

за ст.124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:
18.11.2025р. о 12:05 год. за адресою: Одеська область Одеський район с.Сичавка а/д М28, 34 км+800м., ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «КАМАЗ 55111» н/з НОМЕР_3 , та виконуючи поворот ліворуч, не дав дорогу автомобілю, який рухався у зустрічному напрямку прямо, в результаті чого здійснив зіткнення з автомобілем «Renault Thalia» н/з НОМЕР_4 під керуванням водія ОСОБА_2 . В результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Такими діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.16.6 «Правил дорожнього руху», затверджених постановою КМУ №1306 від 10.10.2001 року, відповідальність за що передбачено ст.124 КУпАП.
Матеріали справи надійшли до Доброславського районного суду Одеської області 27.11.2025р. 
Постановою Доброславського районного суду Одеської області від 10.12.2025р., клопотання представника ОСОБА_1 –адвоката Літвінової І.С. задоволено, матеріали справи направлено за підсудіністю до Вітовського районного суду Миколаївської області.
Надалі, постановою Вітовського районного суду Миколаївської області від 12.01.2026р. вказану справу повернуто до Доброславського районного суду Одеської області, як до суду, який відповідно до закону визначений як суд уповноважений на розгляд цієї справи про адміністративне правопорушення.
05.02.2026р. матеріали справи повернулися до Доброславського районного суду Одеської області.
В судове засідання, призначене на 09.02.2026р., ОСОБА_1 та його представник-адвокат Літвінова І.С., будучи належним чином повідомленими, не з`явилися, однак адвокат Літвінова І.С. надала телефонограму, в якій вказала, що ОСОБА_1 буде особисто брати участь у розгляді справи в режимі відеоконференції через Вітовський районний суд Миколаївської області, проте, при бронюванні майданчика з`ясувалося, що у приміщенні суду відсутнє електропостачання, у зв`язку із цим ОСОБА_3 повідомила, що ОСОБА_1 долучиться до відеоконференції особисто з власних джерел, проте згодом повідомила, що з ОСОБА_1 відсутній зв`язок, тому просила суд розглянути справу без їх участі.
Слід зазначити, що у рішенні ЄСПЛ від 03.04.2008р. «Пономарьов проти України» суд вказав, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. Крім того, як наголошує у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
У відповідності до положень ст. 268 КУпАП, присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП не є обов`язковою, тому з врахуванням викладеного, з метою дотримання розумних строків розгляду справи, суддя вважає можливим розглянути справу за відсутності ОСОБА_1 на підставі наявних доказів. 
Також судом встановлено, що 18.12.2025р. через систему «Електронний суд» представником ОСОБА_1 -адвокатом Літвіновою І.С. було подане заперечення на протокол, в якому зазначає про відсутність в його діях складу правопорушення. Вважає, що ОСОБА_1 , дотримуючись безпечного інтервалу автомобілів, рухався на прилеглу територію ліворуч, пропустив слідуючі автомобілі і повернув, завершуючи маневр автомобіль «Renault Thalia» н/з НОМЕР_4 під керуванням водія ОСОБА_2 здійснив наїзд на задню осьову частину, не надавши перевагу для завершення маневру, внаслідок чого було спровоковано ДТП. Характер пошкоджень підтверджує відсутність вини ОСОБА_1 . Вважає, що інспектором патрульної поліції не було перевірено в повній мірі обставини пригоди, не вказано доказів порушення ПДР водієм ОСОБА_1 , не перевірено та не враховано його пояснення та не опитано всіх свідків-очевидців ДТП. 
Дослідивши і проаналізувавши докази по справі, суддя приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення доведена та підтверджується наступними матеріалами:
- даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №516774 від 18.11.2025р.;
- даними схеми місця ДТП від 18.11.2025р.;
- первинними письмовими поясненнями ОСОБА_1 від 18.11.2025р., в яких він підтвердив, що повертаючи на прилеглу територію вліво, він не зреагував на зустрічний транспортний засіб – автомобіль «Рено» і здійснив ДТП;
- письмовими поясненнями ОСОБА_2 від 18.1.2025р.;
- фотознімками до протоколу;
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 ставиться за провину порушення п. 16.6 ПДР України, яким встановлено те, що повертаючи ліворуч або розвертаючись при зеленому сигналі основного світлофора, водій нерейкового транспортного засобу зобов`язаний дати дорогу трамваю попутного напрямку, а також транспортним засобам, що рухаються в зустрічному напрямку прямо або повертають праворуч.
Водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом, що є джерелом підвищеної небезпеки, повертаючи ліворуч був зобов`язаний дати дорогу транспортним засобам, що рухаються в зустрічному напрямку прямо.
Суд надає критичну оцінку версії події, викладеній адвокатом Літвіновою І.С., оскільки вона не підкріплена жодними доказами по справі. Крім того, клопотань про призначення експертизи обставин ДТП, ОСОБА_1 та його представником не заявлялося. При цьому по аналогії ст.337 КПК України, судовий розгляд у справах про адміністративне правопорушення проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення. За ч.2 ст. 61 Конституції України, юридична відповідальність особи має індивідуальний характер. Отже, винуватість іншого учасників події в порушенні ПДР, жодним чином не виключає вину водія ОСОБА_1 вчиненому ним правопорушенні, за обставин, викладених в протоколі про адміністративне правопорушення.
З огляду на сукупність досліджених у справі доказів, суд вважає, що позиція ОСОБА_1 є його способом захисту, обумовленим прагненням уникнути відповідальності, а доводи його представника не спростовують його винуватість у вчиненому правопорушенні.
Таким чином, оцінивши у всій сукупності досліджені по справі докази, суддя приходить до висновку, що вони узгоджуються між собою та підтверджують винуватість ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, при цьому суддя вважає, що у діях ОСОБА_1 є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, а саме: порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів.
Відповідно до ст.23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
Суддя при накладенні стягнення враховує характер вчиненого правопорушення, особу ОСОБА_1 , ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність, тому суддя вважає необхідним застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу в межах санкції ст.124 КУпАП.
Згідно ст.40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні про адміністративне правопорушення сплачується у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення особою, на яку накладено стягнення.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.27, 33-35, 40-1, 283, 284 ч.1 п.1, 285 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя – 

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1  визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. Накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що відповідає сумі 850 (вісімсот п`ятдесят) грн.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь держави судовий збір, ставка якого складає 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що відповідає сумі 665 грн. 60 коп.
Відповідно до ч.1 ст.307 КУпАП, штраф має бути сплачений не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови не пізніш, як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Роз`яснити, що у випадку несплати накладеного штрафу у передбачений законом строк, може бути застосовано подвійне стягнення штрафу в порядку ст. 308 КУпАП, тобто у випадку примусового виконання постанови суду.

Реквізити для сплати штрафу і судового збору розміщені на офіційному веб порталі «Судова влада» - https://km.od.court.gov.ua/sud1515/gromadyanam/zbir/ та https://km.od.court.gov.ua/sud1515/gromadyanam/tax/.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її винесення та на неї може бути внесено подання прокурора у той же строк.

Суддя 	П. В. Жовтан