ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 524/12450/25  Номер провадження 33/814/209/26	Головуючий у 1-й інстанції Гусач О. М.  Доповідач ап. інст. Корсун О. М.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2026 року 	м. Полтава	

Суддя Судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду Корсун О.М., за участю секретаря судового засідання Пархоменко Ю.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою представника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – адвоката Расулова К.Т., на постанову Автозаводського районного суду м. Кременчук від 02 жовтня 2025 року,
ВСТАНОВИВ:
Цією постановою
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, і накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 850 гривень.
Стягнуто з ОСОБА_1 605 гривень 60 копійок судового збору.
За постановою місцевого суду ОСОБА_1 визнано винуватим у тому, що він 08 вересня 2025 року о 13 годині 56 хвилин по проїзду Захисників Азовсталі в м. Кременчук, керуючи транспортним засобом «BMW 540Е», н.з. НОМЕР_1 , у порушення вимог п.10.9 ПДР України під час руху заднім ходом не впевнився, що це буде безпечно, не звернувся за допомогою до сторонніх осіб та здійснив наїзд на припаркований автомобіль «BMWx5», н.з. НОМЕР_2 , у результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження.
В апеляційній скарзі адвокат Расулов К.Т. просить скасувати постанову Автозаводського районного суду м. Кременчук від 02 жовтня 2025 року та закрити провадження у справі щодо ОСОБА_1 за ст.124 КУпАП на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП. Свої вимоги мотивує тим, що суд першої інстанції не врахував те, що: матеріали справи не містять належних і достатніх доказів винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП; у діях ОСОБА_1 відсутній склад вказаного адміністративного правопорушення; транспортний засіб потерпілого був припаркований із порушенням вимог ПДР України, таке порушення створило перешкоду для руху інших транспортних засобів, зокрема, ОСОБА_1 і стало безпосередньою причиною виникнення ДТП. Водночас апелянт посилається на те, що місцевий суд: неповно з`ясував обставини справи; без належного обґрунтування відмовив у задоволенні клопотання про відкладення розгляду справи з метою залучення адвоката, чим порушив право ОСОБА_1 на правову допомогу та позбавив його можливості реалізації інших процесуальних прав у ході розгляду справи.
Під час провадження в суді апеляційної інстанції адвокат Расулов К.Т. у направленій письмовій заяві просив закрити провадження у справі щодо ОСОБА_1 за ст.124 КУпАП на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП, мотивуючи тим, що наразі з моменту адміністративного правопорушення, яке ставиться у вину ОСОБА_1 , минуло більше 4 місяців, у зв`язку з чим, сплинув строк притягнення його до адміністративної відповідальності.
Учасникам судового провадження було належним чином повідомлено про місце, дату, час апеляційного розгляду та в судове засідання вони не з`явились, клопотань про відкладення розгляду апеляційної скарги не заявляли. Участь зазначених вище учасників судового провадження в апеляційному розгляді цієї справи відповідно до положень КУпАП не є обов`язковою.
Тому на підставі ч.6 ст.294 КУпАП України справа щодо ОСОБА_1 підлягає розгляду в апеляційному порядку.
Суд апеляційної інстанції дослідив докази, перевірив матеріали провадження, проаналізував доводи апеляційної скарги та дійшов висновку про таке.
За змістом ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. 
Виходячи з положень ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Згідно зі ст.245 КУпАП завданням судді при розгляді справ про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.
Висновок місцевого суду про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП - порушення ним як учасником дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується належними, допустимими, достовірними, а у своїй сукупності достатніми та взаємозв`язаними доказами по справі, та, як наслідок, є правильним.
Диспозицією ст.124 КУпАП передбачено відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.
Відповідно до вимог п.10.9 ПДР України під час руху транспортного засобу заднім ходом водій не повинен створювати небезпеки чи перешкод іншим учасникам руху. Для забезпечення безпеки руху він у разі потреби повинен звернутися за допомогою до інших осіб.
Так, згідно з даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №448398 08 вересня 2025 року о 13 годині 56 хвилин ОСОБА_1 по проїзду Захисників Азовсталі в м. Кременчук Полтавської обл., керуючи транспортним засобом «BMW 540Е», н.з. НОМЕР_1 , у порушення вимог п.10.9 ПДР України під час руху заднім ходом не впевнився, що це буде безпечно, не звернувся за допомогою до сторонніх осіб та здійснив наїзд на перешкоду - припаркований транспортний засіб «BMWx5», н.з. НОМЕР_2 , внаслідок чого обидва автомобілі отримали механічні пошкодження (а.с.1).
Наведені вище обставини підтверджуються даними відеозаписів і фотоматеріалу, записаних на технічному носієві інформації, з аналізу яких установлено те, що 08 вересня 2025 року о 13 годині 56 хвилин по проїзду Захисників Азовсталі в м. Кременчук Полтавської обл., водій транспортного засобу «BMW», н.з. НОМЕР_1 , керуючи цим автомобілем, під час руху заднім ходом не впевнився, що це буде безпечно, не звернувся за допомогою до сторонніх осіб та здійснив наїзд на припаркований транспортний засіб «BMWx5», н.з. НОМЕР_2 , спричинивши, зокрема, останньому транспортному засобу механічні пошкодження. На місці події як керівник салону транспортних засобів, автомобіль якого було пошкоджено, так і сам ОСОБА_1 підтвердили те, що ОСОБА_1 , керуючи вказаним вище автомобілем («BMW», н.з. НОМЕР_1 ), під час руху заднім ходом здійснив наїзд на припаркований автомобіль «BMWx5», н.з. НОМЕР_2 , внаслідок чого, зокрема, було пошкоджено останній транспортний засіб (а.с.8).
У схемі місця ДТП, яка засвідчена підписами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (керівника салону транспортних засобів) без будь-яких доповнень і зауважень, також зафіксовано факт і обставини здійснення наїзду 08 вересня 2025 року о 13 годині 56 хвилин автомобіля «BMW 540», н.з. НОМЕР_1 , на перешкоду – припаркового автомобіля «BMWx5», н.з. НОМЕР_2 , на території біля стоянки приміщення дилерського центру ТОВ «Автосервіс Альянс» по проїзду Захисників Азовсталі, 1 в м. Кременчук Полтавської обл. і спричнення в результаті наїзду: автомобілю «BMW 540», н.з. НОМЕР_1 – пошкодження заднього бампера з лівої сторони та деформацію заднього лівого крила; автомобілю «BMWx5», н.з. НОМЕР_2 – пошкодження лівої частини переднього бампера, що повністю відповідає механізму цієї ДТП (а.с.3).
Посилання ж апелянта на те, що транспортний засіб потерпілого був припаркований із порушенням вимог ПДР України, таке порушення створило перешкоду для руху інших транспортних засобів, зокрема, ОСОБА_1 і стало безпосередньою причиною виникнення ДТП, є неспроможними.
 Так, із даних відеофіксації вбачається, що автомобіль «BMWx5», н.з. НОМЕР_2 , був припаркований у безпосередній близькості з приміщенням салону транспортних засобів (в ряд із іншими транспортними засобами та знаходився найближче до приміщення салону), приміщенню якого передувала стоянка для автомобілів, і цей транспортний засіб жодним чином не перешкоджав проїзду через стоянку щонайменше двох автомобілів навіть при їх зустрічному роз`їзді. Разом з тим, ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «BMW», н.з. НОМЕР_1 , здійснивши невдалу спробу заїзду під час руху заднім ходом на територію стоянки, повторно розпочав рух заднім ходом і, не впевнившись, що це буде безпечно, не звернувшись, за необхідності, за допомогою до сторонніх осіб, здійснив наїзд на припаркований транспортний засіб «BMWx5», н.з. НОМЕР_2 , який не рухався, в результаті чого, зокрема, останньому автомобілю було спричинено механічні пошкодження. Затим ОСОБА_1 , вчинивши ДТП, керуючи автомобілем «BMW», н.з. НОМЕР_1 , швидко виїхав із території стоянки та поїхав у тому ж напрямку, що й рухався до спроб заїзду на територію стоянки, тобто усвідомлював факт вчинення ним ДТП. Це підтверджується і тим, що ОСОБА_1 і керівник салону транспортних засобів на місці події підтвердили те, що через певний час ОСОБА_1 повернувся на місце ДТП і висловлював наміри щодо відшкодування завданої ним унаслідок вчиненого наїзду шкоди (а.с.8).
Вказаними вище діями ОСОБА_1 здійснив порушення вимог п.10.9 ПДР України, які перебувають у прямому причинному зв`язку із вчиненою ним ДТП (є її безпосередньою причиною), що спричинило механічні пошкодження, зокрема, припаркованому транспортному засобу «BMWx5», н.з. НОМЕР_2 . ОСОБА_1 мав можливість запобігти зіткненню шляхом виконання ним вимог 10.9 ПДР України й перевіркою матеріалів провадження не встановлено наявності в нього об`єктивних перешкод для цього.
Отже, наведені вище докази підтверджують зміст один одного й безперечно доводять винуватість ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, та об`єктивних обставин не довіряти їм немає. Підстав для висновку про недопустимість, недостовірність чи неналежність цих доказів не встановлено.
Усупереч доводам апелянта, перевіркою матеріалів провадження встановлено відсутність клопотань ОСОБА_1 про відкладення судового засідання з метою залучення адвоката. Окрім того, починаючи з моменту складання щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення – 09 вересня 2025 року, в ході чого йому було роз`яснено, в тому числі право на юридичну допомогу, що підтверджується даними відеофіксації, до призначеного судового засідання місцевого суду на 02 жовтня 2025 року ОСОБА_1 мав достатньо часу для реаліазції свого права на залучення адвоката.
Водночас суд апеляційної інстанції зазначає, що можливість реалізації прав, передбачених Конституцією України та КУпАП, у тому числі тих, про які йдеться в апеляційній скарзі ОСОБА_1 і його адвокату було надано під час провадження в суді апеляційної інстанції, якими він та його представник і скористалися в повному обсязі в спосіб, який уважали за необхідне. У ході апеляційного провадження ОСОБА_1 та його представник, зокрема, мали можливість навести аргументи щодо помилковості оскаржуваної постанови. Разом з тим, наведені в апеляційній скарзі доводи не знайшли свого підтвердження.
Пунктом 7 ст.247 КУпАП передбачено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за обставини закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст.38 КУпАП.
Відповідно до ч.2 ст.38 КУпАП якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у ч.ч.3-8 цієї статті.
ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП 08 вересня 2025 року. За оскаржуваною постановою на нього накладено адміністративне стягнення 02 жовтня 2025 року, тобто з дотриманням регламентованого ч.2 ст.38 КУпАП строку, а тому підстави для закриття провадження згідно з положеннями п.7 ст.247 КУпАП є відсутніми.
У той же час, обчислення названого строку станом на момент апеляційного розгляду, про що йдеться в заяві адвоката, не ґрунтується на вимогах КУпАП, оскільки факт дотримання строку, передбаченого ч.2 ст.38 КУпАП, законодавцем пов`язується виключно з кінцевим моментом у вигляді накладення адміністратиного стягнення (місцевим судом), а час, який сплинув у ході набрання оскаржуваною постановою законної сили, не впливає на обчислення цього строку.
Таким чином, доводи апелянта, з яких ставилося питання про скасування оскаржуваної постанови й закриття провадження щодо ОСОБА_1 на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП і п.7 ч.1 ст.247 КУпАП, не знайшли свого підтвердження, а тому апеляційна скарга не підлягає задоволенню.
Разом з тим, суд апеляційної інстанції, керуючись ч.7 ст.294 КУпАП, вважає, що постанова місцевого суду в частині накладеного на ОСОБА_1 стягнення підлягає зміні.
Згідно з положеннями ст.27 КУпАП штраф є грошовим стягненням, що накладається на громадян, посадових та юридичних осіб за адміністративні правопорушення у випадках і розмірі, встановлених цим Кодексом та іншими законами України.
Санкцією ст.124 КУпАП передбачено стягнення у вигляді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від шести місяців до одного року. Положення КУпАП, які регулюють порядок заміни на штраф інших видів стягнень теж розраховують таку заміну, виходячи з неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.
Тобто зазначені вище положення КУпАП сформульовано однозначно, вони чітко й послідовно вказують на єдиний вимір розміру стягнення у вигляді штрафу - неоподатковуваний мінімум доходів громадян.
При ухваленні оскаржуваної постанови місцевий суд наклав на ОСОБА_1 стягнення у вигляді штрафу в розмірі 850 гривень, проте не вказав про його кратний розмір у співвідношенні до неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, як того вимагають приписи КУпАП. Тобто при накладенні стягнення суд першої інстанції неправильно застосував норму матеріального права, що є підставою для зміни судового рішення судом апеляційної інстанції у відповідній частині.
Отже, оскаржувану постанову в частині накладеного на ОСОБА_1 стягнення належить змінити та вважати його притягнутим до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП із застосуванням стягнення у вигляді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень.
Зазначене вище стягнення, яке, при цьому, є найменш суворим із числа, передбачених санкцією ст.124 КУпАП, з урахуванням обставин, передбачених ст.ст.23, 33 КУпАП, відповідатиме цим вимогам закону, буде справедливим, необхідним і достатнім для запобігання вчиненню нових правопорушень як самим ОСОБА_3 , так і іншими особами, та сприятиме меті адміністративного стягнення.
Аналогічний підхід викладено в постанові Верховного Суду від 16 грудня 2025 року у справі №707/1509/24 (провадження №51-178км25), яка, з огляду на логіку та зміст правозастосування, є релевантною для врахування у справі, що є предметом апеляційного розгляду.
Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд,
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу представника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – адвоката Расулова К.Т., залишити без задоволення.
У порядку ч.7 ст.294 КУпАП постанову Автозаводського районного суду м. Кременчук від 02 жовтня 2025 року щодо ОСОБА_1 в частині накладеного на нього стягнення змінити.
Вважати  ОСОБА_1 притягнутим до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП із накладенням на нього стягнення за цим законом у вигляді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень.
В іншій частині постанову місцевого суду залишити без зміни.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Суддя Полтавського
апеляційного суду    О.М. Корсун