УКРАЇНА
Житомирський апеляційний суд 

Справа №278/3546/25 Головуючий у 1-й інст. Мокрецький В. І. 
Номер провадження №33/4805/57/26
Категорія ч.3 ст.172-20 КУпАП Доповідач Григорусь Н. Й. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2026 року м.Житомир

Суддя Житомирського апеляційного суду Григорусь Н.Й., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Житомирі апеляційну скаргу адвоката Ковалюха Василя Миколайовича, в інтересах ОСОБА_1 на постанову Житомирського районного суду Житомирської області від 21 липня 2025 року, якою останнього визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП,
ВСТАНОВИВ:
Постановою Житомирського районного суду Житомирської області від 21 липня 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП та призначено йому адміністративне стягнення у виді штрафу розміром 1000 (одна тисяча) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч ) гривень 00 копійок. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 605,60 грн судового збору.
Згідно постанови суду першої інстанції, ОСОБА_1 , 11 липня 2025 року близько 14 години, в умовах особливого періоду та воєнного стану, виконував обов`язки військової служби у пункті тимчасового розташування військової частини НОМЕР_1 , який знаходиться у АДРЕСА_1 , у нетверезому стані. 
Не погоджуючись з даною постановою адвокат Ковалюх В.М., діючи в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову та закрити провадження у справі.
В обґрунтування апеляційних вимог покликається на те, що будь-яких даних про накладення на ОСОБА_1 протягом року адміністративного стягнення за таке саме правопорушення матеріали справи не містять, а отже притягнення його до адміністративної відповідальності є незаконним.
Одночасно апеляційна скарга містить клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови. Як на поважну причину пропуску строку на апеляційне оскарження захисник посилається на те, що ОСОБА_1 не був присутнім в судовому засіданні, оскаржувана постанова та була вручена матері ОСОБА_1 , останній дізнався 20.08.2025. Апеляційна скарга подана через систему «Електроний суд» 22.08.2025, але повернута Житомирським апеляційним судом 15.09.2025, повторна апеляційна скарга подана 25.09.2025.
Розглянувши клопотання про поновлення строку, з метою забезпечення вільного доступу до правосуддя, реалізації положень Європейської Конвенції з прав людини та основоположних свобод, суд вважає за необхідне поновити апелянту строк на апеляційне оскарження, як такий, що пропущений з поважних причин.
ОСОБА_1 та його захиснику – адвокату Ковалюху В.М. була надана можливість апеляційним судом надати свої покази у справі, проте вони цим не скористалися. Будучи належним чином повідомлені про місце і час судового засідання останні у судове засідання до суду апеляційної інстанції не з`явилися, заяв про відкладення розгляду справи не подавали. 
Нормами чинного КУпАП не передбачено можливості зупинення строків накладення адміністративного стягнення, а сплив такого строку навіть за наявності вини особи у вчиненні кримінального правопорушення є безумовною підставою для закриття провадження у справі.
При цьому, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, не позбавлена можливості подавати письмові пояснення щодо обставин справи, подавати докази та залучити захисника для представництва та захисту її інтересів підчас розгляду справи в суді.
Відповідно до статті 6 Європейської конвенції з прав людини кожна особа має право на розгляд її справи упродовж розумного строку судом встановленим законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти неї обвинувачення. Тому, розгляд даної справи без невиправданої затримки не буде відповідати інтересам особи, яка притягується до адміністративної відповідальності .
За таких обставин, з метою недопущення затягування розгляду справи, зважаючи на положення статті 268 КУпАП, які не містять імперативної заборони щодо розгляду справи за відсутності особи, щодо якої складено протокол про адміністративне правопорушення та у відповідності до положень ч. 6 ст. 294 КУпАП, суд приходить до висновку про можливість розгляду справи за відсутності осіб, які беруть участь в апеляційному провадженні справи.
Перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.
Згідно ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності із законом.
Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, суд, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Зі змісту ст. 252 КУпАП вбачається, що оцінка доказів при розгляді справ про адміністративні правопорушення ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні усіх обставин справи в їх сукупності.
Згідно зі ст. 251 КУпАП на основі доказів встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, поясненнями свідків та ін.
Дані вимоги закону суддею першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 були дотримані, а висновок судді про доведеність винуватості останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, за обставин, викладених у протоколі та постанові судді, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується зібраними по справі доказами у їх сукупності, які були досліджені в судовому засіданні та наведені у постанові.
Зокрема, такий висновок ґрунтується на даних, що зафіксовані в протоколі про військове адміністративне правопорушення серії А5137 №5 від 12.07.2025 (а.с. 4-5); бланку отримання пояснень від ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 (а.с. 6, 7, 8); копії військового квітка серії НОМЕР_2 , виданого 8.10.2002 на ім`я ОСОБА_1 (а.с. 9-10); копії витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) за №4 від 27.06.2025 про зарахування ОСОБА_1 до списків особового складу військової частини та на всі види забезпечення (а.с. 5); роздруківці приладу «Алконт-М №00290» результата огляду ОСОБА_1 становив 2,33‰ (а.с. 17); акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціального технічного засобу за №539 від 11.07.2025, складеного відносно ОСОБА_1 результат огляду за допомогою приладу Алконт М №00290 становить 2,33‰ (а.с. 17).
Відповідно до ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, передбачено відповідальність за розпивання алкогольних, слабоалкогольних напоїв або вживання наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів військовослужбовцями, військовозобов`язаними та резервістами під час проходження зборів на території військових частин, військових об`єктів, або поява таких осіб на території військової частини в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, або виконання ними обов`язків військової служби в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, а також відмова таких осіб від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, вчинені особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за такі самі порушення, або в умовах особливого періоду.
За змістом ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про оборону України», особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Відповідно до ч. 4 ст. 24 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби, зокрема у разі якщо вони перебувають на території військової частини.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX затверджено Указ Президента України від 24 лютого 2022р. № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку із військовою агресією Російської Федерації проти України, введено воєнний стан з 24.02.2022 строком на 30 діб, який в подальшому було продовжено по теперішній час.
Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП повністю та об`єктивно доведена зібраними по справі доказами.
Щодо доводів захисника стосовно того, що будь-яких даних про накладення на ОСОБА_1 протягом року адміністративного стягнення за таке саме правопорушення матеріали справи не містять, а отже притягнення його до адміністративної відповідальності є незаконним, то апеляційний суд зазначає наступне.
Так, ч. 3 ст. 172-20 КУпАП встановлює відповідальність за розпивання алкогольних, слабоалкогольних напоїв або вживання наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів військовослужбовцями, військовозобов`язаними та резервістами під час проходження зборів на території військових частин, військових об`єктів, або поява таких осіб на території військової частини в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, або виконання ними обов`язків військової служби в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, а також відмова таких осіб від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, вчинені особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за такі самі порушення, або в умовах особливого періоду.
Отже, ч. 3 ст. 172-20 КУпАП визначено декілька діянь, які утворюють об`єктивну сторону зазначеного правопорушення. Зокрема, адміністративна відповідальність за цією нормою закону передбачена відповідальність військовослужбовцями за правопорушення, вчинене в умовах особливого періоду.
Таким чином, встановлені обставини в їх сукупності об`єктивно і в повній мірі підтверджують факт перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння на території тимчасового розташування військової частини НОМЕР_1 , та фактичне виконання останнім обов`язків військової служби в в умовах особливого періоду.
Даючи оцінку вищевказаним доказам, апеляційний суд доходить до висновку про правильність встановлення судом фактичних обставин вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, зафіксованих в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному відносно нього уповноваженою особою, котре полягає у перебуванні особи військовослужбовця в стані алкогольного сп`яніння під час виконання службових обов`язків в умовах особливого періоду. Матеріали справи містять належні і допустимі докази в розумінні ст. 251 КУпАП, які підтверджують те, що ОСОБА_1 вчинив дії, які підпадають під кваліфікацію цієї норми закону, зокрема в умовах особливого періоду.
Доводи апеляційної скарги про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.172-20 КУпАП є необґрунтованими, оскільки виконання військовослужбовцем обов`язків військової служби у стані алкогольного сп`яніння в умовах особливого періоду є окремим складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, а вина ОСОБА_1 доведена доказами, що досліджені судом першої інстанції під час судового розгляду та яким надана повна та вмотивована оцінка в оскаржуваному судовому рішенні.
З урахуванням наведеного, висновок суду першої інстанції щодо можливості розгляду справи за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, є обґрунтованим.
Інші доводи не спростовують вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП.
Апеляційний суд приходить до переконання, що докази вчинення правопорушення ОСОБА_1 , які покладені суддею в основу постанови, були отримані з дотриманням вимог законодавства і суддя прийшов до обґрунтованого висновку про доведеність його вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП.
За таких обставин, відсутні підстави для скасування чи зміни постанови судді місцевого суду.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,
ПОСТАНОВИВ:
Поновити строк на апеляційне оскарження постанови Житомирського районного суду Житомирської області від 21 липня 2025 року.
Апеляційну скаргу адвоката Ковалюха Василя Миколайовича, в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Житомирського районного суду Житомирської області від 21 липня 2025 року - без змін.
Постанова апеляційного суду є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Н.Й. Григорусь