Справа № 541/4051/25
Номер провадження 2/541/187/2026 

Р І Ш Е Н Н Я
іменем України

06 лютого 2026 року м.Миргород

Миргородський міськрайонний суд Полтавської області в складі:
головуючого судді Морозовської О.А.,
за участю секретаря судового засідання Калініченко Л.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миргород в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Приватний нотаріус Миргородського районного нотаріального округу Полтавської області Гриб Юлія Миколаївна,
встановив:
ОСОБА_1 звернувся до Миргородського міськрайонного суду Полтавської області із позовом до Миргородської міської ради Полтавської області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування. На підтвердження позовних вимог вказав, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 , яка є матір`ю ОСОБА_1 . 30 червня 2025 року позивачем було отримане свідоцтво про право на спадщину за законом. 26 вересня 2025 року ОСОБА_1 звернувся до приватного нотаріуса Миргородського районного нотаріального округу Полтавської області Гриб Юлії Миколаївни із заявою про видачу свідоцтв про право на спадщину за законом на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Приватним нотаріусом Миргородського районного нотаріального округу Полтавської області Гриб Ю.М. було винесено Постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії у зв`язку з тим, що правовстановлюючі документи на вказаний житловий будинок відсутні. ОСОБА_3 майже усе своє життя була зареєстрована та проживала у будинку, розташованому за адресою: АДРЕСА_1 , однак через відсутність будь-яких знань у сфері права, зокрема про необхідність реєструвати право власності на нерухоме майно, за життя померла не вжила заходів щодо оформлення належних правовстановлюючих документів на вказаний житловий будинок. З довідки про оціночну вартість об`єкта нерухомості від 24 вересня 2025 року №201- 20250924-0010459918 вбачається, що житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , було введено в експлуатацію у 1965 році. Згідно з витягом з реєстру територіальної громади від 29 вересня 2022 року № 2022/000690720, померла ОСОБА_3 була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , з 06 грудня 1977 року. Відповідно до виписок з книги погосподарського обліку № 16 за 1991-1995, 1996- 2000, 2001-2005 роки, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , 15 років була головою двору, членом господарства розташованого у селі Малі Сорочинці, Миргородського району, Полтавської області. Крім того, 11 лютого 1992 на ім`я ОСОБА_3 було видано технічний паспорт на житловий будинок індивідуального житлового фонду за адресою: АДРЕСА_1 . Також 21 травня 2004 року між ОСОБА_3 та Миргородською філією ВАТ «Полтаваобленерго» було укладено договір про користування електричною енергією №250111. В акті повторної перевірки димових і вентиляційних каналів комунально-побутових об`єктів, житлових та громадських об`єктів від 22 лютого 2023 року № 2836, саме ОСОБА_3 вказано власником будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 . Зазначив, що будинок, збудований у період до 05 серпня 1992 року.
На даний час отримати правовстановлюючі документи на вказане майно не є можливим через смерть спадкодавця, оскільки його цивільна правоздатність як фізичної особи припинена у момент його смерті.
У зв`язку з чим позивач звернувся до суду і просить визнати за ним право власності на 1/2 частку житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після померлої матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Ухвалою судді Миргородського міськрайонного суду Полтавської області 22 жовтня 2025 року відкрито загальне позовне провадження по справі та призначене підготовче судове засідання (а.с. 39), ухвалою суду від 24 листопада 2025 року закрито підготовче провадження та розгляд справи призначено на 12 січня 2026 року ( а.с. 101).
В судове засідання позивач не з`явився, його представник – адвокат Ковердяєва Л.В. подала до суду клопотання, в якому позов підтримала повністю, просила його задовольнити та провести судовий розгляд без його участі та без участі позивача (а.с. 106, 116).
Відповідач ОСОБА_2 направила до суду клопотання про розгляд цивільної справи без її участі, не заперечувала проти задоволення позову. Зазначила, що додаткових заяв чи клопотань немає (а.с. 109, 115).
Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору приватний нотаріус Миргородського районного нотаріального округу Полтавської області Гриб Юлія Миколаївна в судове засідання не з`явилася, причини неявки суду не повідомила, заяв, клопотань до суду не надходило.
В зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, суд приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення з таких підстав.
Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка була матір`ю позивача ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.12,13). Після смерті ОСОБА_3 заведена спадкова справа №16/2025, спадщину прийняли її діти син ОСОБА_1 та дочка ОСОБА_2 , відповідач по справі (а.с.46-97).
Постановою приватного нотаріус Миргородського районного нотаріального округу Полтавської області Гриб Ю.М. від 26 вересня 2025 року вих. № 356/02-31 позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , після його матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 у зв`язку з відсутністю документу, що посвідчує право власності спадкодавця на житловий будинок. (а.с. 17).
Згідно з довідкою КП «Бюро технічної інвентаризації» Миргородської міської ради від 15 серпня 2025 р. №492-Д станом на 31 грудня 2012 року право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 (попередня назва , АДРЕСА_2 ) не зареєстровано (а.с.21).
Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця). Спадкування здійснюється за заповітом або законом.
Статтею 1218 Цивільного кодексу України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. ОСОБА_3 заповіту не залишила.
Згідно з ч. 2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разу неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі, зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив та батьки.
Згідно з ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.
Відповідно до ч. 1, 4 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою – четвертою статті 1273 цього Кодексу.
Згідно з ч. 1, 2, 4 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Заяву про прийняття спадщини від імені малолітньої, недієздатної особи подають її батьки (усиновлювачі), опікун.
Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.
Як встановлено судом, спадкоємцями першої черги після смерті ОСОБА_3 є її діти син ОСОБА_1 та дочка ОСОБА_2 , якій прийняли спадщину. Інших, спадкоємців, які прийняли спадщину, немає. Вказана обставина підтверджується копіями матеріалів спадкової справи № 16/2025, наданої до суду приватним нотаріусом Миргородського районного нотаріального округу Полтавської області Гриб Ю.М.. У зв`язку із викладеним позивач законно претендує на визнання за ним права власності на частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (попередня назва, АДРЕСА_2 ), в порядку спадкування після смерті ОСОБА_3 .
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у своїй постанові від 15.01.2021 року по справі №1540/3952/18 прийшов до наступних висновків.
Індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, збудовані у період до 5 серпня 1992 року, не підлягають проходженню процедури прийняття в експлуатацію.
Зазначений висновок узгоджується з правовою позицією висловленою Верховним Судом у постанові від 15 жовтня 2020 року у справі №623/214/17.
Вперше на законодавчому рівні встановлено порядок та умови прийняття в експлуатацію об`єктів будівництва постановою Кабінету Міністрів України від 5 серпня 1992 року № 449 «Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів державного замовлення», а до 05 серпня 1992 року закон не передбачав процедуру введення нерухомого майна в експлуатацію при оформленні права власності.
За п. 3.1. Порядку прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, громадських будинків та будівель і споруд сільськогосподарського призначення І та II категорій складності, які збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт, і проведення технічного обстеження їх будівельних конструкцій та інженерних мереж, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 19 березня 2013 року № 95, документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 5 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації.
Фактично єдиним документом, що засвідчує факт існування об`єкта нерухомого майна й містить його технічні характеристики, є технічний паспорт на такий об`єкт, виготовлений за результатом його технічної інвентаризації (лист Міністерства юстиції України від 23 лютого 2016 року № 8.4-35//18/1).
Таким чином, у разі реєстрації збудованого до 5 серпня 1992 року будинку, особою яка його збудувала, достатнім є подання технічного паспорту, який по своїй суті підтверджує факт відповідності будинку будівельним нормам та стандартам, а тому можливості його експлуатації.
Як вбачається з матеріалів справи, згідно виписок з книг погосподарського обліку № 16 за 1991-1995 року, №13 за 2001-2005 року, №16 за 1996-2000 року встановлено, що рік побудови будинку за адресою с.Малі Сорочинці Миргородського району, де головою господарства була ОСОБА_3 - 1968 рік (а.с. 22-24). Так, згідно з Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР від 31 січня 1966 року, яка передбачала обов`язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі  і на підставі записів у погосподарських книгах(п. 20 Інструкції). Тобто, записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Відповідно до копії технічного паспорту на житловий будинок індивідуального житлового фонду від 11.02.1992 року, що міститься в матеріалах справи, житловий будинок та всі будівлі та споруди по АДРЕСА_1 побудовані 1965 року, тобто 5 серпня 1992 року (а.с. 25-28).
З огляду на встановлені обставини, суд дійшов висновку, що враховуючи те, що будівництво вищезазначеного житлового будинку, який є об`єктом спадщини, відбувалось відповідно до чинного на час його будівництва законодавства і що на момент смерті спадкодавця цей будинок був повністю збудований, проте спадкоємець не може оформити належне йому право власності на вказаний будинок в порядку спадкування відповідно до вимог закону з тих підстав, що реєстрація права власності на будинок відсутня, суд вважає за необхідне визнати за позивачем право власності на цей будинок у порядку спадкування за законом. 
В зв`язку з тим, що позивач не заявляє вимоги про стягнення з відповідача на його користь судових витрат, суд, керуючись принципом диспозитивності цивільного судочинства, закріпленим у ст. 13 ЦПК України, не вирішує питання про розподіл судових витрат згідно з ст. 141 ЦПК України.
Керуючись ст.ст. 5, 10, 12, 13, 81, 133, 141, 263, 264, 265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд,- 
ухвалив:
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Приватний нотаріус Миргородського районного нотаріального округу Полтавської області Гриб Юлія Миколаївна- задовольнити.
Визнати за  ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 ; паспорт серія: НОМЕР_1 ; ідентифікаційний код: НОМЕР_2 ) право власності на 1/2 частку житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ;
Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту рішення. 
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_4 .
Представник позивача: адвокат Ковердяєва Любов Володимирівна, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю №4000 від 03.08.2011 року видане Донецькою обласною КДКА, адреса вул. Незалежності, 15, м.Миргород, Полтавська область.
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 РНОКПП НОМЕР_4 , адреса АДРЕСА_1 .
Третя особа: Приватний нотаріус Миргородського районного нотаріального округу Полтавської області Гриб Юлія Миколаївна, адреса місцезнаходження: АДРЕСА_5 .

Суддя:	  	О. А.  Морозовська