П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 120/3823/24 
Головуючий у 1-й інстанції: Бошкова Юлія Миколаївна 
Суддя-доповідач: Сапальова Т.В. 
02 лютого 2026 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Сапальової Т.В. 
суддів: Капустинського М.М.  Ватаманюка Р.В. 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 16 вересня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
у березні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії.
Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач вказує, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Кіровоградській області прийнято рішення № 025750010408 від 28.02.2024, яким протиправно відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 16 вересня 2024 року в задоволенні позову відмовлено.
Не погоджуючись з прийнятим рішенням позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення, в якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити постанову про задоволення позову.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги, апелянт посилається на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для розгляду справи, невідповідність висновків обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення правового спору.
У відзиві на апеляційну скаргу відповідач спростовує доводи апеляційної скарги, вказуючи на законність ухваленого рішення та просить його залишити без змін.
За правилами п.3 ч.1 ст.311 КАС України, розгляд справи колегією суддів здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернувся із заявою до ГУПФУ у Вінницькій області від 20.02.2024 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ч. 2 ст. 114 ЗУ “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”.
Засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначено структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, ГУ ПФУ в Кіровоградській області.
28.02.2024 за результатами розгляду звернення позивача, відповідачем 2 винесено рішення № 025750010408 про відмову у призначенні пенсії.
При цьому, управлінням констатовано, що вік позивача на дату звернення до Пенсійного органу складає 55 років. Загальний страховий стаж 33 роки 09 місяців 18 днів. 
До пільгового стажу роботи управлінням не зараховано: - період з 01.04.2002 по дату прийняття рішення 28.02.2024, оскільки в пільговій довідці від 02.02.2024 № 2 зазначений період пільгової роботи не відповідає записам трудової книжки ( НОМЕР_1 ) та довідці від 02.02.2024 № 1, у якій вказано, що з 02.04.2012 позивача переведено на посаду охоронника, а також не зазначено загальну кількість років, місяців, днів пільгової роботи.
Вважаючи прийняте ГУ ПФУ в Кіровоградській області рішення № 025750010408 від 28.02.2024 протиправним та таким, що порушує його право, позивач звернувся до суду з цим позовом. Крім того, ОСОБА_1 просить зарахувати до його пільгового стажу, наступні періоди роботи: з 01.11.1986 по 02.04.1987 та з 21.08.1989 по 02.08.1990 на посаді електромонтера; з 24.05.1987 по 15.05.1989 служба в армії; з 01.08.1994 по 12.07.1997 та з 04.05.1998 по 01.02.2002 на посаді бурильника /машиніста бурильної установки у ТОВ Вінницьке кар`єроуправління (Лознянський кар`єр); з 01.04.2002 по 02.01.2024 на посаді машиніста дробарки у ТОВ “Крутнівський кар`єр”.
Відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що досліджуючи наявні в матеріалах справи документи, якими підтверджено заявлені позовні вимоги, суд встановив, що відомості, зазначені у довідці № 2 від 02.02.2024 про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, виданої Крутнівським кар`єром, не відповідають записам трудової книжки НОМЕР_1 ОСОБА_1 , зазначив, що вказана довідка потребує дооформлення та зазначення конкретних періодів роботи за професією, що передбачена Списком № 2.
Щодо вимоги про зарахування до пільгового стажу ОСОБА_1 періодів роботи: з 01.11.1986 по 02.04.1987 та з 21.08.1989 по 02.08.1990 на посаді електромонтера; з 24.05.1987 по 15.05.1989 служба в армії; з 01.08.1994 по 12.07.1997 та з 04.05.1998 по 01.02.2002 на посаді бурильником/машиніст бурильної установки у ТОВ «Вінницьке кар`єроуправління» (Лознянський кар`єр); з 01.04.2002 по 02.01.2024 на посаді машиніста дробарки у ТОВ “Крутнівський кар`єр”, суд вказав, що не може в межах прийнятого рішення ГУПФУ надавати оцінку періодам усього стажу, який позивач просить зарахувати до пільгового стажу, оскільки відповідачем такому оцінка не надавалась та з цього питання не були дослідженні докази.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів зазначає таке.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 46 Конституції України закріплено право громадян на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій визначено Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058-IV (далі – Закон № 1058-IV).
Згідно з нормами статті 114 Закону № 1058-IV встановлено, що право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.
На пільгових умовах пенсія за віком призначається, зокрема працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.
Згідно з пунктом «б» частини першої статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05 листопада 1991 року № 1788-ХІІ (далі – Закон № 1788-ХІІ на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.
Рішенням Конституційного Суду України від 23 січня 2020 року № 1-р/20 у справі за конституційним поданням 49 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень розділу I, пункту 2 розділу III „Прикінцеві положення“ Закону України „Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення“ від 2 березня 2015 року № 213-VIII (справа № 1-5/2018(746/15)) визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), статтю 13, частину другу статті 14, пункти „б“-„г“ статті 54 Закону України „Про пенсійне забезпечення“ від 5 листопада 1991 року № 1788-XII зі змінами, внесеними Законом України „Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення“ від 2 березня 2015 року № 213-VIII.
Конституційним Судом України в частинах другої-третьої резолютивної частини рішення встановлено, що стаття 13, частина друга статті 14, пункти „б“-„г“ статті 54 Закону України „Про пенсійне забезпечення“ від 5 листопада 1991 року № 1788-XII зі змінами, внесеними Законом України „Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення“ від 2 березня 2015 року № 213-VIII, визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.
Застосуванню підлягають стаття 13, частина друга статті 14, пункти „б“-„г“ статті 54 Закону України „Про пенсійне забезпечення“ від 5 листопада 1991 року № 1788-XII в редакції до внесення змін Законом України „Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення“ від 2 березня 2015 року № 213-VIII для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах, а саме:
«На пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи:
б) працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць:
чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах;
жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.
Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи чоловікам і за кожні 2 роки такої роботи - жінкам;…».
Відповідно до копії трудової книжки позивача серії НОМЕР_1 (а.с. 7-8) встановлено, що вона містить наступні записи: 
- у період з 01.11.1986 по 02.04.1987 та з 21.08.1989 по 02.08.1990 працював на посаді електромонтера в Теплицькому районному відділі зв`язку (Удичське РТУ), що також підтверджується довідкою філії Вінницької дирекції АТ «Укрпошта» (а.с. 11, 59);
- у період з 24.05.1987 по 20.05.1989 позивач проходив службу в лавах Радянської армії;
- у період з 01.08.1994 по 12.03.1997 працював на посаді бурильника негабаритних блоків у Лознянському кар`єрі; 
- у період з 04.05.1998 (з урахуванням виправлення/уточнення дати) по 01.02.2002, працював на посаді машиніста дробильної установки у ТОВ "Вінницьке кар`єрне управління" (Лознянський кар`єр).
- у період з 01.04.2002 по 01.04.2012 працював машиністом дробильної установки ІІІ розряду на Лознянському гранкар`єрі.
- з 02.04.2012 позивача переведено на посаду охоронника на кар`єрі.
Відповідач в оскаржуваному рішенні зазначив, що страховий стаж особи становить 33 роки 09 місяців 18 днів. За результатами розгляду документів, доданих до заяви, до пільгового стажу не зараховано період з 01.04.2002 по теперішній час, оскільки в пільговій довідці від 02.02.2024 № 2 зазначений період пільгової роботи не відповідає записам трудової книжки ( НОМЕР_1 ) та в довідці від 02.02.2024 № 1, де зазначено, що з 01.04.2012 переведений на посаду охоронника (наказ від 02.04.2012 № 17-к), а також не вказано загальну кількість років, місяців, днів пільгової роботи.
Поруч з цим, згідно з інформацією, зазначеною у довідці, виданій Крутнівським кар`єром № 2 від 02.02.2024, про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, судом встановлено, що така довідка містить недостовірні відомості щодо підтвердження пільгового стажу, передбаченого Списком № 2. Зокрема, у довідці вказано, що ОСОБА_1 за період з 01.04.2002 по теперішній час (02.02.2024) виконував підготовку до роботи дробильної установки та її обслуговування, стежив за дотриманням вимог технічного режиму в міру зносу робочих деталей. Він виконував регулювання на виході готової продукції за професією машиніста дробарки. Крім того, у довідці зазначено, що професія машиніста дробарки передбачена Списком № 2, на підставі Постанови КМУ № 36 від 16.01.2003 за період з 01.04.2002 по теперішній час (02.02.2024).
Відповідно до п.3 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затверджений наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 року № 383, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 01.12.2005 року за №1451/11731 (далі - Порядок № 383) при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До посад або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.
Згідно із ст.48 КЗпП України, положення якої кореспондуються зі ст.62 Закону України "Про пенсійне забезпечення", трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою КМУ від 12.08.1993 року № 637 (далі - Порядок № 637) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Пункт 3 Порядку № 637 встановлює, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу органами Пенсійного фонду на місцях приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Відповідно до пункту 20 Порядку, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5).
У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.
Аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Проте, якщо у трудовій книжці не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.
Тобто надання уточнюючої довідки необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.
Таким чином органом Пенсійного фонду не дано оцінку записам в трудовій книжці щодо трудової діяльності позивача з 01.04.2002 року, тобто аналіз вказаного трудового стажу зроблено виходячи з довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній № 2 від 02.02.2024, а не із записів у трудовій книжці позивача, оскільки основним документом для зарахування стажу (в т.ч. пільгового) відповідно до наведеного законодавства є трудова книжка.
Отже, відповідно до змісту оскаржуваного рішення відповідачем було надано оцінку пільговому періоду роботи починаючи з 01.04.2002 року, проте органом Пенсійного фонду не зазначено підстав не зарахування до пільгового стажу інших періодів трудової діяльності позивача, зокрема з 01.11.1986 по 02.04.1987 та з 21.08.1989 по 02.08.1990 на посаді електромонтера; з 24.05.1987 по 15.05.1989 служба в армії; з 01.08.1994 по 12.07.1997 та з 04.05.1998 по 01.02.2002 на посаді бурильником/машиніст бурильної установки у ТОВ «Вінницьке кар`єроуправління» (Лознянський кар`єр).
З наведеного слідує, що адміністративний суд під час розгляду справи повинен встановити факт або обставини, які б свідчили про порушення прав, свобод чи інтересів позивача з боку відповідача - суб`єкта владних повноважень, створення перешкод для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод позивача.
Проте, зміст рішення за наслідком розгляду відповідачем заяви позивача не містить висновків про призначення пенсії саме в частині зарахування до пільгового стажу періодів роботи з 01.11.1986 по 02.04.1987 та з 21.08.1989 по 02.08.1990; з 24.05.1987 по 15.05.1989; з 01.08.1994 по 12.07.1997 та з 04.05.1998 по 01.02.2002.
Отже, судом встановлено, що за заявою позивача не прийнято рішення щодо вказаних позивачем питань про призначення пенсії, зокрема не надано оцінку періодам трудової діяльності загалом. 
За таких обставин, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про визнання протиправним та скасування Рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області про відмову в призначенні пенсії №025750010408 від 28.02.2024.
Крім того, суд апеляційної інстанції зазначає, що статтею 5 КАС України визначені способи захисту порушених прав, свобод та інтересів, та зазначено, що захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Тобто, законодавець передбачив обов`язок суду змусити суб`єкта владних повноважень до правомірної поведінки, а не вирішувати питання, які належать до функцій і виключної компетенції останнього, тому втручання в таку діяльність є формою втручання в повноваження наведеного органу та виходить за межі завдань адміністративного судочинства.
Наділивши державні органи такими повноваженнями, законодавець надав відповідному органу держави певну свободу розсуду при прийнятті управлінського рішення.
Такі рішення приймаються на підставі звернення зацікавленої особи та за результатами аналізу поданих нею документів.
Крім того, статтею 58 Закону №1058 визначено, що Пенсійний фонд є органом, який призначає пенсії та готує документи для її виплати, тобто, Пенсійний фонд має виключну компетенцію в питаннях призначення пенсії.
Згідно з п.4.2 Порядку №22-1 (у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин), при прийманні документів працівник структурного підрозділу, який здійснює прийом та обслуговування осіб:
ідентифікує заявника (його представника);
надає інформацію щодо умов та порядку призначення (перерахунку) пенсії;
реєструє заяву, перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів, відповідність викладених у них відомостей про особу даним паспорта;
уточнює інформацію про факт роботи (навчання, служби, підприємницької діяльності) і про інші періоди діяльності до 01 січня 2004 року, що можуть бути зараховані до страхового стажу. У разі необхідності роз`яснює порядок підтвердження страхового стажу, повідомляє про право особи на здійснення доплати до мінімального страхового внеску відповідно до частини третьої статті 24 Закону, та/або на добровільну участь у системі загальнообов`язкового пенсійного страхування;
проводить опитування свідків для підтвердження стажу відповідно до пунктів 17-19 Порядку підтвердження наявного стажу роботи. Опитування свідків проводиться згідно із пунктом 12 Порядку підтвердження періодів роботи, що зараховуються до стажу для призначення пенсії;
з`ясовує наявніcть у заявника особливого (особливих) статусу (статусів), особливих заслуг, інших обставин, які можуть бути підставою для встановлення підвищень, надбавок, доплат;
повідомляє про необхідність дооформлення документів або надання додаткових документів у тримісячний строк з дня подання заяви про призначення пенсії, у разі неналежного оформлення поданих документів або відсутності необхідних документів;
сканує документи. На створені електронні копії накладає кваліфікований електронний підпис;
надсилає запити про отримання необхідних відомостей з відповідних державних електронних інформаційних реєстрів, систем або баз даних згідно з пунктом 2.28 розділу II цього Порядку;
повідомляє про можливості подавати заяви через вебпортал або засобами Порталу Дія;
видає особі або посадовій особі розписку із зазначенням дати прийняття заяви, переліку одержаних і відсутніх документів, строку подання додаткових документів для призначення пенсії та пам`ятку пенсіонеру (додаток 7). Скановані розписка та пам`ятка пенсіонеру зберігаються в електронній пенсійній справі;
повідомляє особу, у вибраний нею спосіб, про відсутність відомостей або/та наявність розбіжностей у відповідних інформаційних реєстрах, системах або базах даних та строки подання необхідних документів для призначення пенсії, не пізніше двох робочих днів після отримання відповідної інформації.
Після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.
Оскільки згідно з приписами наведених вище норм законодавства прийняття рішення за заявами віднесено до компетенції органу ПФУ, всі заяви та додані до неї документи знаходяться у відповідача і таке рішення не прийнято, то у цей час у суду відсутні підстави для зобов`язання відповідача у певний спосіб вирішувати заяву позивача. Тому в цій частині позовні вимоги (щодо зобов`язання здійснити перерахунок та виплату пенсії) задоволенню не підлягають.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. 
Стаття 4 КАС України визначає, що адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір.
Публічно-правовий спір - спір, у якому:
хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або
хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або
хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.
Відповідно до частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Таким чином, без встановлення усіх обставин для передбачених для призначення пільгової пенсії висновки суду щодо визначення підстав для такого призначення є неповними.
При цьому слід зазначити, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним і таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.
Разом з тим, за частиною другою статті 9 КАС України суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Отже, ст.2 КАС України та ч.4 ст.242 КАС України вказують, що судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, а саме бути справедливим та неупередженим, своєчасно вирішувати спір у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до абз.1 п.4.10 Порядку №22-1, після призначення, перерахунку пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший вид електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем фактичного проживання особи, за місцезнаходженням установи виконання покарань, де відбуває покарання засуджений до позбавлення (обмеження) волі, для здійснення виплати пенсії.
Оскільки у спірних правовідносинах компетентним органом для розгляду заяви позивача про призначення пенсії за віком визначено ГУ ПФУ в Кіровоградській області, то саме цей орган і має завершити процедуру розгляду заяви про призначення позивачу пенсії за віком. В даному випадку без зарахування органами Пенсійного фонду відповідним рішенням спірних періодів до стажу позивача, з урахуванням висновків суду, є передчасним вирішення питання призначення пенсії та здійснення її розрахунку.
Оскільки висновок суду першої інстанції по суті позовних вимог не ґрунтується на встановлених у справі обставинах та керуючись пунктом 10 частини другої статті 245 КАС України, з метою ефективного захисту прав та інтересів позивача, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про визнання протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області про відмову в призначення пенсії та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії.
Відповідно до п. 1, 2 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право: залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін; скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що необхідно скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову про часткове задоволення позову. 
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
У Х В А Л И В :
апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 16 вересня 2024 року скасувати.
Ухвалити нову постанову, якою позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити частково.
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області №025750010408 від 28.02.2024.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії, з урахуванням висновків, викладених у цьому судовому рішенні. 

Постанова суду набирає законної сили з дати її ухвалення та оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених пп. "а"-"г" п.2 ч.5 ст. 328 КАС України. 

Головуючий	 		Сапальова Т.В.	
 	 	 	 	
Судді	 	  	Капустинський М.М.    Ватаманюк Р.В.