ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2026 року
м. Київ

справа № 335/5886/21
провадження № 51-7273 км 23
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати 
Касаційного кримінального суду (далі - Суд, колегія суддів) у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , 
за участю:
секретаря судового засідання  ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
перекладача  ОСОБА_6 ,
у режимі відеоконференції:
захисника ОСОБА_7 ,
засудженого ОСОБА_8 
розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за касаційними скаргами захисника ОСОБА_7 та засудженого на вирок Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 05 квітня 2024 року та ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 03 лютого 2025 року, якими 
ОСОБА_8 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
уродженця Тунісу, громадянина Туніської 
Республіки, який перебуває на підставі 
посвідки на постійне проживання 
в Україні НОМЕР_1, проживає за адресою:

АДРЕСА_1 , 
засуджено за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 383, ч. 3 ст. 307 Кримінального кодексу України (далі - КК).
Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя вироком від 05 квітня 2024 року, залишеним без змін ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 03 лютого 2025 року, засудив ОСОБА_8 за:
- ч. 2 ст. 383 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки;
- ч. 3 ст. 307 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 10 років з конфіскацією всього майна, яке є його власністю.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначив  ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі на строк 10 років з конфіскацією всього майна, яке є його власністю.
За вироком суду ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень за таких обставин.
Так, ОСОБА_8 , маючи умисел на незаконне повідомлення про вчинення особливо тяжких кримінальних правопорушень зі створенням штучних доказів, керуючись особистою неприязню до співробітників УСБУ та правоохоронних органів вцілому, з метою їх дискредитації, 15 січня 2021 року звернувся до Запорізької обласної прокуратури (вул. Залізнична, 17, м. Запоріжжя) із заявою про вчинення злочину окремими співробітниками УСБУ в Запорізькій області. За вказаним фактом на підставі заяви ОСОБА_8 прокурором до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі - ЄРДР) були внесені відомості за № 4202100000000003 за ч. 2 ст. 307 КК та розпочато досудове розслідування.
Цього ж дня  ОСОБА_8 , будучи повідомленим про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиве повідомлення про вчинення кримінального правопорушення та настання можливих наслідків у разі таких дій, під час допиту в якості свідка повідомив прокурору про вчинення кримінального правопорушення окремими співробітниками ГВ БКОЗ УСБУ в Запорізькій області - ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , а також іншими особами, та детально розповів про неіснуючі фактичні обставини вчинення особливо тяжкого злочину групою осіб, до складу якої входили вищевказані співробітники, які нібито організували та займаються незаконним збутом наркотичних засобів і психотропних речовин у великих розмірах, тобто систематично вчиняють злочини, передбачені ч. 2 ст. 307 КК.
Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, ОСОБА_8 вирішив залучити до вказаних противоправних дій ОСОБА_12 .
У період часу з 15 до 30 січня 2021 року ОСОБА_8 , перебуваючи в квартири АДРЕСА_2 та у дворі цього будинку, під час особистої зустрічі з ОСОБА_12 намагався запевнити її в наявності загрози стосовно неї з боку вказаних співробітників УСБУ щодо притягнення останньої до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів, пов`язаних із незаконним обігом наркотичних засобів, підбурював її до надання неправдивих свідчень прокурору щодо обставин вчинення кримінальних правопорушень співробітниками УСБУ в Запорізькій області та проводив детальний інструктаж щодо створення штучних доказів обвинувачення в особливо тяжкому злочині стосовно співробітника УСБУ в Запорізькій області ОСОБА_9 .
Водночас ОСОБА_8 , реалізовуючи свій злочинний план, розповів ОСОБА_12 про те, що ним до правоохоронних органів подана заява про вчинення злочину співробітниками УСБУ, яка не відповідає фактичним обставинам, оскільки відомості, викладені у ній, надавались з метою досягнення ним особистих цілей. Окрім цього, ОСОБА_8 запропонував ОСОБА_12 передати наркотичні засоби з метою подальшого «підкидання» їх співробітнику УСБУ в Запорізькій області ОСОБА_9 
30 січня 2021 року в період часу з 13:33 до 13:43 ОСОБА_8 , перебуваючи на перехресті вулиць Сталеварів та Перемоги в м. Запоріжжі поблизу магазину «Єва» (вул. Перемоги, 57), під час особистої зустрічі з ОСОБА_12 передав їй заздалегідь заготовлений згорток, замотаний у паперові серветки, пояснивши при цьому, що в ньому знаходяться психотропні речовини з метою подальшого «підкидання» до салону автомобіля ОСОБА_9 . Зазначену психотропну речовину - метамфетамін - ОСОБА_8 придбав за невстановлених досудовим розслідуванням обставин. Після чого ОСОБА_8 планував повідомити правоохоронні органи про наявність у ОСОБА_9 речовин, обіг яких заборонено.
Цього ж дня у період часу з 13:50 до 14:50 поблизу міської лікарні № 6 Запорізької міської ради ОСОБА_12 під час особистого огляду добровільно видала співробітникам ГУВБ СБУ передані ОСОБА_8 паперовий згорток, у якому знаходились пластинка з надписом «АСАТАR» з вмістом чотирьох речовин, ззовні схожих на лікарські пігулки, та два поліетиленових пакети з порошкоподібною речовиною світло-сірого кольору - психотропною речовиною метамфетаміном, загальною масою 16,66416 г, що є особливо великим розміром.
Вимоги касаційних скарг та узагальнені доводи осіб, які їх подали
Захисник ОСОБА_7 та засуджений, не погодившись із судовими рішеннями через істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, подали касаційні скарги, в яких просять їх скасувати, кримінальне провадження стосовно ОСОБА_8 - закрити на підставі п. 3 ч. 1 ст. 284 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), наводячи такі доводи:
- суд першої інстанції:
- за власної ініціативи призначив перекладача з української на російську мову, врахувавши сфальсифіковані документи, надані прокурором, та проігнорувавши пояснення ОСОБА_8 про те, що він пише свої клопотання російською мовою за допомогою співкамерників через відмову слідчого ізолятора приймати його листи арабською мовою;
- відмовив у задоволенні заяв про відводи перекладачів, які за браком досвіду здійснювали переклад неповно та непрофесійно;
- в порушення чинного законодавства залишив усі клопотання та заяви сторони захисту про залучення перекладача з української на арабську мову без задоволення, зокрема, під час допиту обвинуваченого, а також про переклад процесуальних документів на арабську мову;
- постановив невмотивовану ухвалу про видалення обвинуваченого із зали судового засідання на весь час розгляду кримінального провадження, позбавивши ОСОБА_8 права надати свої пояснення, виступити в судових дебатах та звернутись із останнім словом, чим порушив право на справедливий суд;
- в порушення вимог ч. 4 ст. 315 КПК у підготовчому судовому засіданні не роз`яснив обвинуваченому у вчиненні особливо тяжкого злочину права заявляти клопотання про розгляд кримінального провадження стосовно нього колегіально у складі трьох суддів, що призвело до розгляду справи незаконним складом суду;
- належним чином не роз`яснив ОСОБА_8 суть обвинувачення, не переконався, що обвинувачений дійсно розуміє його суть; 
- не зважив на те, що ОСОБА_8 не був вручений обвинувальний акт арабською мовою;
- безпідставно відхилив клопотання сторони захисту про повторний допит свідка ОСОБА_12 ;
- в судовому рішенні не зазначив, чому бере до уваги докази, надані стороною обвинувачення, і відкидає інші, що були представлені стороною захисту;
- безпідставно відмовив як у задоволенні відводу прокурора, який особисто був зацікавлений в результатах розгляду справи, так і відводу головуючого судді; 
- належним чином не перевірив доводи сторони захисту про провокацію злочину з боку правоохоронних органів та не співставив їх із наявними у справі доказами, які є сфальсифікованими;
- не надав належної оцінки тому, що в протоколах негласних слідчих (розшукових) дій (далі - НСРД) частково відображено інформацію, яка міститься на дисках, долучених до цих протоколів;
- залишив поза увагою те, що при огляді телефону ОСОБА_8 , на якому зберігалась інформація щодо неправомірної діяльності співробітників правоохоронного органу, було встановлено, що телефон зазнав втручання, зміст інформації, яка зберігалась в ньому, зазнала незаконної зміни, спотворення, фальсифікації та знищення даних в пам`яті телефона;
- безпідставно відмовив у задоволенні клопотання сторони захисту про призначення комп`ютерно-технічної експертизи телефона;
- обмежив доступ стороні захисту до двох протоколів за результатами НСРД - зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж від 04 лютого 2021 року, протоколу за результатами проведення аудіо-, відеоконтролю особи від 04 лютого 2021 року;
- не зважив на те, що протокол за результатами проведення НСРД від 04 лютого 2021 року та дані матеріалів НСРД на DVD-R № 9/8-79 від 28 січня 2021 року є ключовими доказами провокації злочину;
- не приділив належної уваги тому, що під час особистого огляду свідка ОСОБА_12 вилучення речей було здійснено неуповноваженою особою - помічником начальника Головного управління внутрішньої безпеки України Служби безпеки України (з оперативних питань) ОСОБА_13 , яку прокурор наділив повноваженнями штучно створеним дорученням від 30 січня 2021 року № 09/3-953-21, яке до того ж не було зареєстровано службою діловодства в установленому порядку;
- не надав оцінки належності та достовірності документам щодо залучення експерта ОСОБА_14 до роботи у вихідний день, перебування експерта в службовій залежності від сторони обвинувачення через те, що обидві установи (Запорізький НДКЦ МВС та СУ ГУНП в Запорізькій області) підпорядковуються та координуються МВС України;
- не врахував того, що колір порошкоподібної речовини (світло-сірий), яка була вилучена в ОСОБА_12 та відповідно до постанови про призначення судово-хімічної експертизи передана експерту, не співпадає із кольором (жовто-зелений), описаним та зазначеним експертом у своєму висновку;
- безпідставно відкинув аргументи сторони захисту про недопустимість висновку експерта № CE-19/108-21/1394-МРВ від 31 січня 2021 року;
- не зважив на те, що прокурор 31 січня 2021 року, не маючи оригіналу висновку експерта, який отриманий Запорізькою обласною прокуратурою, згідно з електронною реєстрацією супровідного листа Запорізького НДЕКЦ 01 лютого 2021 року, змінив правову кваліфікацію злочину з ч. 2 на ч. 3 ст. 307 КК, про яку повідомив ОСОБА_8 без участі захисника та перекладача, що свідчить про незаконність повідомленої підозри; 
- під час судового розгляду незаконно утримував обвинуваченого в скляній клітці в кайданках;
- після повідомлення в судовому засіданні 07 червня 2021 року про застосування до обвинуваченого тортур і застосування фізичного насилля не призначив відповідних перевірок, а лише 03 серпня 2021 року доручив прокурору забезпечити заходи безпеки, який, зокрема, і був ініціатором погроз;
- не зважив на доводи сторони захисту про наявність провокації злочину зі сторони СБ України;
- не врахував того, що  ОСОБА_8 був затриманий в порядку ст. 208 КПК до огляду агента ОСОБА_12 , тобто в той час, коли ще не мав статусу підозрюваного, під час якого до нього було застосовано фізичний і психологічний тиск, не надано на його прохання медичної допомоги та не залучено перекладача;
- під час ухвалення вироку незаконно прийняв рішення про конфіскацію всього майна, в тому числі офіційних документів, виданих іноземною державою, оскільки всі ці документи є власністю іноземної держави;
- ухвалив вирок, який не відповідає вимогам ст. 370 КПК, та оголосив його без участі обвинуваченого й перекладача через оголошення повітряної тривоги;
- суд апеляційної інстанції:
- не перевірив доводи апеляційної скарги ОСОБА_8 про порушення його права на захист в суді першої інстанції, права бути обізнаним про свої права та обов`язки;
- належним чином не розглянув клопотання обвинуваченого про залучення перекладача з української на арабську мову;
- проігнорував доводи апеляційної скарги обвинуваченого про незаконність відмов у відводі головуючого судді;
- не надав оцінки дослідженим доказам;
- проігнорував доводи апеляційних скарг про наявність провокації зі сторони правоохоронних органів, застосування фізичного насильства, неналежні умови утримання під час судового розгляду в суді першої інстанції, порушення права на захист;
- постановив ухвалу, яка не відповідає вимогам ст. 419 КПК.
Крім того, зазначають про те, що суди першої та апеляційної інстанцій, не зваживши на те, що  ОСОБА_8 є громадянином Туніської Республіки, не володіє українською мовою та володіє російською мовою на недостатньому рівні,в порушення п. 18 ст. 42 КПК, ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод не забезпечили участь перекладача з української на арабську мову.
Позиції учасників судового провадження
Захисник та засуджений підтримали доводи касаційних скарг, просили скасувати оскаржувані рішення, кримінальне провадження - закрити.
Прокурор заперечив проти задоволення касаційних скарг, просив залишити оскаржувані судові рішення без зміни.
Мотиви Суду
Положеннями ст. 433 КПК визначено, що суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу; переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.
Згідно з ч. 1 ст. 438 КПК підставою для скасування або зміни судових рішень судом касаційної інстанції є, зокрема, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, тобто таке порушення, яке згідно з вимогами ч. 1 ст. 412 цього Кодексу перешкодило чи могло перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
У поданих касаційних скаргах захисник та засуджений, зокрема, покликаються на істотне порушення приписів кримінального процесуального закону - нероз`яснення в порядку ч. 4 ст. 315 КПК права обвинуваченого у вчиненні особливо тяжкого злочину на розгляд кримінального провадження колегіально у складі трьох суддів.
Колегія суддів касаційного суду вважає ці доводи обґрунтованими.
Стаття 6 Конвенції з прав людини і основоположних свобод передбачає, що кожен має право на справедливий суд і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його права або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення (п.1).
Згідно з ст. 21 КПК кожному гарантується право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом, створеним на підставі закону (ч. 1).
Якщо інше не передбачено цим Кодексом, здійснення кримінального провадження не може бути перешкодою для доступу особи до інших засобів правового захисту, якщо під час кримінального провадження порушуються її права, гарантовані Конституцією України та міжнародними договорами України (ч. 4).
Критерії визначення складу суду, повноважного на розгляд кримінального провадження, встановлені у ст. 31 КПК. Залежно від ступеня тяжкості кримінального правопорушення та(або) виду суб`єкта злочину провадження у суді першої інстанції здійснюється: суддею одноособово, колегіально судом у складі трьох суддів, судом присяжних у складі двох суддів і трьох присяжних.
Відповідно до ч. 2 ст. 31 КПК кримінальне провадження в суді першої інстанції здійснюється колегіально судом у складі трьох суддів лише за клопотанням обвинуваченого щодо злочинів, за вчинення яких передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк більше десяти років.
За приписами ч. 4 ст. 315 КПК під час підготовчого судового засідання суд роз`яснює обвинуваченому у вчиненні злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк більше десяти років, право заявити клопотання про розгляд кримінального провадження стосовно нього колегіально судом у складі трьох суддів.
Тобто, залежно від волевиявлення обвинуваченого у справах цієї категорії може застосовуватись одна з двох альтернативних судових процедур: загальний порядок судового розгляду суддею одноособово та колегією у складі трьох професійних суддів, що покликано сприяти дотриманню балансу між економією процесуальних засобів і гарантіями дотримання прав особи у кримінальному судочинстві.
Можливість вибору між одноособовим та колегіальним складом розгляду кримінального провадження передбачає обов`язок держави в особі її уповноважених органів та службових осіб забезпечити свободу цього вибору та його практичну реалізацію. Розгляд кримінального провадження судом першої інстанції колегіально у складі трьох суддів покликаний забезпечити додаткові гарантії особам, обвинуваченим у вчиненні особливо тяжких злочинів.
Крім того, інформування обвинуваченого про можливість розгляду кримінального провадження стосовно нього колегіальним складом суду ще до початку судового розгляду надасть йому можливість підготуватись до реалізації такого права і його рішення з цього питання буде виваженим та обґрунтованим. Тільки в такому випадку будуть дотримані засади кримінального провадження, в тому числі й забезпечення права на захист, а судовий розгляд буде справедливим.
Право на розгляд кримінального провадження колегіальним складом суду є додатковою гарантією неупередженого та справедливого судового розгляду та невід`ємною складовою права обвинуваченої особи на захист.
Недотримання зазначених вимог закону є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, оскільки може перешкодити суду постановити законне та обґрунтоване судове рішення.
Як убачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_8 обвинувачувався, зокрема, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК, яке згідно з ч. 6 ст. 12 КК є особливо тяжким злочином.
З журналу та технічного запису судового засідання від 07 червня 2021 року вбачається, що під час підготовчого судового засідання суд першої інстанції не виконав імперативної вимоги, визначеної в ч. 4 ст. 315 КПК, та не роз`яснив обвинуваченому ОСОБА_8 його право на розгляд провадження колегіальним складом суду.
Більше того, право на колегіальний розгляд кримінального провадження не було роз`яснено обвинуваченому аж до завершення судового розгляду та ухвалення обвинувального вироку.
Відтак колегія суддів касаційного суду вважає, що суд першої інстанції не вжив необхідних заходів для забезпечення реалізації обвинуваченим права на захист під час судового розгляду. Ці обставини свідчать про порушення принципів юридичної рівності, змагальності та справедливості судового розгляду, на що належним чином не відреагував і суд апеляційної інстанції.
Така позиція колегії суддів узгоджується з правозастосовною практикою Касаційного кримінального суду Верховного Суду, що відображена, зокрема, в постановах: від 05 червня 2024 року (справа № 541/1717/23), від 14 листопада 2024 року (справа № 450/2757/22), від 18 вересня 2025 року (справа № 541/149/24), від 01 жовтня 2025 року (справа № 754/12013/22).
З огляду на викладене колегія суддів дійшла висновку про те, що порушення вимог кримінального процесуального закону, допущені судами першої та апеляційної інстанцій під час розгляду кримінального провадження, є такими, що могли істотно вплинути на обґрунтованість та вмотивованість прийнятих судових рішень, а тому є підставою для їх скасування, у зв`язку з чим висновки судів обох інстанцій щодо доведеності винуватості ОСОБА_8 є передчасними.
Водночас, з урахуванням того, що зазначене кримінальне провадження в порушення вищезазначених норм КПК фактично не було розглянуто судом, встановленим законом, суд касаційної інстанції позбавлений процесуальних підстав для надання оцінки іншим доводам касаційних скарг.
За таких обставин доводи сторони захисту, які можуть вплинути на законність та обґрунтованість судового рішення, підлягають перевірці в загальному порядку в суді першої інстанції судом, встановленим законом, який, дотримуючись вимог кримінального процесуального закону, має повно та об`єктивно дослідити всі обставини кримінального провадження, оцінити кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність - з точки зору достатності та взаємозв`язку й ухвалити законне та обґрунтоване рішення, належним чином умотивувавши свої висновки.
Враховуючи вимоги ч. 3 ст. 433 КПК та беручи до уваги неприпустимість тримання особи під вартою без судового рішення, не вирішуючи наперед питання про винуватість/невинуватість ОСОБА_8 , проте з метою запобігання ризику переховування від суду, колегія суддів уважає за необхідне обрати йому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів.
Керуючись статтями 441, 442 КПК, Суд
постановив:
касаційні скарги захисника ОСОБА_7 та засудженого  ОСОБА_8 задовольнити частково.
Вирок Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 05 квітня 2024 року та ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 03 лютого 2025 року стосовно ОСОБА_8 скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
Обрати ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів.
Постанова набирає чинності з моменту оголошення, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1   ОСОБА_2   ОСОБА_3