ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

09 грудня 2025 р.	м. Одеса	Справа № 400/9055/24	
Головуючий в 1 інстанції: Брагар В.С. 

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду 
у складі: головуючої судді – Шевчук О.А.,
суддів: Бойка А.В., Єщенка О.В.

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 19 травня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту поліції особливого призначення "Об`єднана штурмова бригада Національної поліції України " ІНФОРМАЦІЯ_1 "  про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, - 
ВСТАНОВИЛА:
У вересні 2024 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідача, в якому просив визнати протиправною відмову Департаменту поліції особливого призначення "Об`єднана штурмова бригада Національної поліції України " ІНФОРМАЦІЯ_1 " щодо виготовлення та направлення   до сектору з питань пенсійного забезпечення Національної поліції документів про призначення ОСОБА_1  пенсії; 
- зобов`язати Департамент поліції особливого призначення "Об`єднана штурмова бригада Національної поліції України " ІНФОРМАЦІЯ_1 " здійснити перерахунок та зарахувати ОСОБА_1 , який проходив службу в Департаменті поліції особливого призначення «Об`єднана штурмова бригада Національної поліції України « ІНФОРМАЦІЯ_1 » відповідно до ст.12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та п.3 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 №393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей» до календарної вислуги років, яка дає право на призначення пенсії, вислугу в пільговому обчисленні, сформовану за періоди участі в   АТО на території Донецької та Луганської областей з - 09.08.2014-17.09.2014, 15.10.2014 по 15.11.2014, 17.05.2015 по 17.06.2015, 16.01.2016 по 01.03.2016, 14.04.216 по 14.05.2016, 30.03.2017 по 29.05.2017, 29.07.2017 по 29.09.2017,   25.01.2018 по 30.03.2018, 03.08.2018 по 29.09.2018, 10.01.2019 по 11.03.2019, 18.07.2020 по 18.09.2020, 03.12.2020 по 04.03.2021, 13.07.2021 по 13.09.2021, 15.11.2021 по 15.01.2022 - у загальній кількості - 06 років 08 місяців 02 дні. 
- зобов`язати Департамент поліції особливого призначення "Об`єднана штурмова бригада Національної поліції України " ІНФОРМАЦІЯ_1 " виготовити та направити до сектору з питань пенсійного забезпечення Національної поліції документи про призначення і виплату ОСОБА_1 пенсії за вислугу років із зарахуванням пільгового стажу до календарної вислуги років.
Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 19 травня 2025 року повністю відмовлено у задоволенні позову. 
Не погоджуючись з таким рішенням, позивач надав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції і постановити нове, яким позовні вимоги задовольнити.
Доводами апеляційної скарги зазначено, що на день внесення змін, а саме до Постанови 393 від 16.02.2022 року апелянт мав вислугу років разом з пільговим обчисленням двадцять п`ять календарних років, тобто мав право на отримання пенсії, але продовжував виконувати свій військовий обов`язок і не оформляв пенсію, у зв`язку з військовою агресією росії. Таким чином, на думку апелянта, на нього повинна розповсюджуватися дія Постанови до внесення змін. Вказує, що цим обставинам судом першої інстанції оцінки не дано, що призвело до прийняття помилкового рішення.
30 червня 2025 року до суду через систему “Електронний суд” від представника відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому представник просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Згідно з ч.1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: 1) відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю; 2) неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання; 3) подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 проходив службу в органах внутрішніх справ з 04.07.1999 р. (Наказ УМВС №60 о\с від 05.07.1999р.) по 16.02.2009 р. (наказ УМВС №19 від 16.02.2009р.) таз 12.05.2014 р. ( наказ УМВС №109 о\с від 12.05.2014р.) по 06.11.2015 ( наказ .УМВС № 324 о\с від 06.11.2015 р.) та в Національної поліції України з 07.11.2015 р. (н. ГУНП № 5 від 07.11.2015р.).
З 07.06.22 року на посаді інспектора взводу №2 роти №1 « Миколаїв» Батальону патрульної служби особливого призначення , «ТАВР» ГУНП в Миколаївській області.
З 01 квітня 2023 року проходив службу на посаді - інспектора батальйону №4 «Тавр» УПОП №2   Департаменту поліції особливого призначення «Об`єднана штурмова бригада Національної поліції України « ІНФОРМАЦІЯ_1 », спеціальне звання лейтенант поліції, що підтверджується довідкою ГУНП в Миколаївській області/управління кадрового забезпечення/ № 2235/14-2022 від 30.08.2022 р.
Під час проходження служби в органах внутрішніх справ та поліції брав участь в Антитерористичній операції на території Донецької та Луганських областей. областей з - 09.08.2014-17.09.2014, 15.10.2014 по 15.11.2014, 17.05.2015 по 17.06.2015, 16.01.2016 по 01.03.2016, 14.04.216 по 14.05.2016, 30.03.2017 по 29.05.2017, 29.07.2017 по 29.09.2017,   25.01.2018 по 30.03.2018, 03.08.2018 по 29.09.2018, 10.01.2019 по 11.03.2019, 18.07.2020 по 18.09.2020, 03.12.2020 по 04.03.2021, 13.07.2021 по 13.09.2021, 15.11.2021 по 15.01.2022 - у загальній кількості - 06 років 08 місяців 02 дні. 
Згідно витягу із наказу начальника Департаменту поліції особливого призначення «Об`єднана штурмова бригада Національної поліції України « ІНФОРМАЦІЯ_1 » Національної поліції України від 22.01.2024 №61 о/с «По особовому складу» відповідно до п. 6 (у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України) ч.1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» звільнено зі служби в поліції лейтенанта поліції ОСОБА_1 , інспектора взводу №1 роти №1 батальйону №4 («Тавр») полку управління поліції особливого призначення № 2 (штурмовий полк « ІНФОРМАЦІЯ_3 ») Департаменту поліції особливого призначення « ІНФОРМАЦІЯ_1 », із 22 січня 2024 року, з виплатою грошової компенсації за 130 діб невикористаних під час проходження служби щорічних основних та додаткових оплачуваних відпусток поліцейського.  Зазначено, що станом на день звільнення стаж служби в поліції для виплати надбавки за вислугу років, надання додаткової оплачуваної відпустки в календарному обчисленні налічує 21 рік 02 місяці 09 днів.  Підстава: наказ Департаменту поліції особливого призначення «Об`єднана штурмова бригада Національної поліції України « ІНФОРМАЦІЯ_1 » від 11 вересня 2023 року № 17. (а.с. 7). 
Позивач звернувся із заявою до відповідача   про підготовку та направлення до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області документів для призначення пенсії за вислугу років.
Листом від 12.08.2024 відповідач надав відповідь, в якій зазначив, що заява ОСОБА_1 від 04 червня 2024 (вх. № К-771 від 11 червня 2024 року) щодо направлення матеріалів для призначення пенсії розглянуто. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» умовою призначення пенсії за вислугу років особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах «б» - «д», «ж» статті 1-2 цього Закону ( крім осіб, зазначених у частині третій ст. 5 цього Закону), незалежно від  віку,  якщо вони звільнені зі служби з 1 жовтня 2020 року або після цієї дати і на день звільнення мають вислугу 25 календарних років і більше. Одночасно повідомлено, що відповідно до наказу Департаменту поліції особливого призначення «Об`єднана штурмова бригада Національної поліції України « ІНФОРМАЦІЯ_1 » від 22 січня 2024 року № 61 о/с вислуга років ОСОБА_1 у календарному обчисленні на день звільнення становить – 21 рік 02 місяці 09 днів, у зв`язку з чим законних підстав для направлення матеріалів для призначення пенсії до Сектору з питань пенсійного забезпечення Національної поліції України відсутні (а.с. 8). 
Не погоджуючись з отриманою відмовою, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.
Приймаючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку, що, оскільки календарна вислуга років позивача становить менше 25 років, а пільгова вислуга років враховується лише для визначення розміру пенсії, а не для призначення такої, то відповідач правомірно відмовив позивачу у задоволенні вимог щодо оформлення та направлення документів до ГУ ПФУ в Миколаївській області для призначення пенсії за вислугу років відповідно до статті 12 Закону № 2262-ХІІ.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.
Відповідно до  статті 19 Конституції України  органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені  Конституцією  та законами України.
Відповідно до частин першої та другої  статті 46 Конституції України  громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»  визначено умови, норми і порядок пенсійного забезпечення осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом.
Статтею 1 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»  встановлено, що особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом, особи, які мають право на пенсію за цим Законом при наявності встановленої цим Законом вислуги на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони і в державній пожежній охороні, службі в Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, в органах і підрозділах цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби України, мають право на довічну пенсію за вислугу років.
Згідно пунктів «б», «в» статті  12  Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»  право на пенсійне забезпечення на умовах цього  Закону  мають звільнені зі служби (крім випадків призначення пенсії в разі втрати годувальника дружині (чоловіку) з урахуванням вимог частини п`ятої  статті 30 цього Закону, яка призначається незалежно від звільнення зі служби) особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ України, поліцейські, співробітники Служби судової охорони, особи начальницького складу податкової міліції, особи, які мають спеціальні звання Бюро економічної безпеки України, особи начальницького і рядового складу Державної кримінально-виконавчої служби України, особи начальницького і рядового складу органів і підрозділів цивільного захисту, особи начальницького і рядового складу Державного бюро розслідувань; особи із числа військовослужбовців Збройних Сил, інших військових формувань, органів державної безпеки і внутрішніх справ колишнього Союзу РСР, Національної гвардії України, Прикордонних військ України, військ цивільної оборони України;
Стаття 2 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»  визначає, що військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають право на пенсійне забезпечення, пенсії відповідно до цього  Закону  призначаються і виплачуються після звільнення їх зі служби.
Відповідно до пункту «а»  статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»  пенсія за вислугу років призначається особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах «б»-«д», «ж» статті  12  цього  Закону  (крім осіб, зазначених у частині третій  статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби, зокрема, з 1 жовтня 2020 року і на день звільнення мають вислугу 25 календарних років і більше.
До календарної вислуги років зараховується також період, зазначений у частині другій  статті 17 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».
Згідно частини четвертої  статті 17 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»  при призначенні пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, враховуються тільки повні роки вислуги років або страхового стажу без округлення фактичного розміру вислуги років чи страхового стажу в бік збільшення.
Статтею  17-1  Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»    визначено, що порядок розрахунку вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
На виконання зазначених вимог  Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»  Кабінет Міністрів України постановою від 17 липня 1992 року № 393  затвердив Порядок № 393.
Разом з тим,  постановою Кабінету Міністрів України від 16 лютого 2022 року № 119 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393», яка набрала чинності 19 лютого 2022 року до Порядку № 393 внесено зміни, відповідно до яких Порядок № 393 доповнено пунктом 21  такого змісту: «Для призначення пенсій обчислення календарної вислуги років проводиться згідно з пунктами 1 і 2 цієї  постанови».
Пункт 3 Порядку № 393 (в редакції постанови № 119) визначає, що до вислуги років для визначення розміру пенсії особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї  постанови, зараховується на пільгових умовах один місяць служби за півтора місяці у військових частинах і підрозділах внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ, Національної гвардії з охорони дипломатичних представництв, консульських установ іноземних держав, представництв міжнародних організацій в Україні, у підрозділах Управління державної охорони, Служби судової охорони, що визначаються в установленому порядку, а також у підрозділах спеціального призначення Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, установ виконання покарань органів внутрішніх справ, воєнізованих формуваннях Державної кримінально-виконавчої служби, у частинах і підрозділах (загонах) спеціального призначення внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ, Національної гвардії та у підрозділах міліції особливого призначення за Переліком посад і умовами (в порядку), що визначаються керівниками відповідних міністерств і відомств.
Пункт 3 Порядку № 393 (в редакції постанови № 119) визначає види служби, які зараховуються на пільгових умовах лише для визначення розміру пенсії за вислугу років, а не для призначення такої пенсії.
Отже, правове регулювання щодо права на призначення пенсії за вислугу років зазнало змін і, у зв`язку з такими змінами, як  Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», так і Порядок № 393 (в редакції постанови № 119) виникнення права на таку пенсію пов`язують з наявністю певної вислуги років в календарному обчисленні, а не пільговому.
Розглядаючи питання розбіжностей у застосуванні норм матеріального права, Суд бере до уваги, що різні аспекти дії закону у часі неодноразово досліджувалися Конституційним Судом України.
Зокрема, у  рішенні від 09 лютого 1999 року № 1-рп/99 Конституційний Суд України  зазначив, що у регулюванні суспільних відносин застосовуються різні способи дії в часі нормативно-правових актів. Перехід від однієї форми регулювання суспільних відносин до іншої може здійснюватися негайно (безпосередня дія), шляхом перехідного періоду (ультраактивна форма) і шляхом зворотної дії (ретроактивна форма).
За загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій  статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта у часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.
У  рішенні Конституційного Суду України від 12 липня 2019 року № 5-р(I)/2019 Конституційний Суд України висловив думку, що за змістом частини першої  статті 58 Основного Закону України  новий акт законодавства застосовується до тих правовідносин, які виникли після набрання ним чинності. Якщо правовідносини тривалі і виникли до ухвалення акта законодавства та продовжують існувати після його ухвалення, то нове нормативне регулювання застосовується з дня набрання ним чинності або з дня, встановленого цим нормативно-правовим актом, але не раніше дня його офіційного опублікування (абзац четвертий пункту 5 мотивувальної частини).
Отже, у разі безпосередньої (прямої) дії закону у часі новий нормативний акт поширюється на правовідносини, що виникли після набрання ним чинності, або до набрання ним чинності і тривали на момент набрання актом чинності.
Колегія суддів зазначає, що Постанова № 119 прийнята Кабінетом Міністрів України на реалізацію своїх повноважень та після прийняття такої постанови і стаття 12  Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», і Постанова № 393 встановлюють однакове правове регулювання спірних правовідносин про розмежування календарної та пільгової вислуги, порядку їхнього розрахунку та застосування.
Так, виходячи з положень  статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»  та пунктів 1 та 21  Постанови № 393 календарна вислуга застосовується для призначення пенсії за вислугу років, а пункт 3 Постанови № 393 визначає, що певні періоди підлягають пільговому обчисленню для визначення розміру пенсії особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї  постанови.
Тобто  постановою Кабінету Міністрів України від 16 лютого 2022 року № 119 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393»  усунуто розбіжності між  Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»  та Порядком № 393 щодо врахування пільгової вислуги років для призначення пенсії за вислугу років відповідно до  Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».
Визначальним у цій справі є час, коли позивач почав реалізовувати своє право на призначення пенсії.
Враховуючи те, що позивач звільнений зі служби із 22 січня 2024 року звернувся з заявою про оформлення документів для призначення пенсії за вислугу років на підставі  Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»  у червні 2024 року, тобто після набрання чинності Постановою № 119, то суб`єкт владних повноважень не мав законних можливостей для прийняття рішення з урахуванням попереднього нормативно-правового регулювання, яке є нечинним, тому його рішення та дії в цих випадках не можуть вважатися протиправними.
Згідно законодавства, чинного на час виникнення спірних відносин у цій справі, необхідною умовою для призначення спірної пенсії є наявність необхідної календарної вислуги років.
Судом встановлено, що вислуга років позивача у календарному обчисленні – становить 21 рік 02 місяці 09 днів.
Оскільки календарна вислуга років позивача становить менше 25 років, а пільгова вислуга років враховується лише для визначення розміру пенсії, а не для призначення, то відповідач правомірно відмовив позивачу у задоволенні його вимог щодо оформлення та направлення документів для призначення пенсії за вислугу років відповідно до  статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».
Під час розгляду справи колегію суддів враховано правові висновки, які викладені у постанові Верховного Суду від  12 лютого 2025 року у справі № 620/18801/23.
Зважаючи на вищевикладене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .
Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції і зводяться до переоцінки встановлених судом обставин справи.
На підставі вищевикладеного, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що рішення Миколаївського окружного адміністративного суду ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеному рішенні, у зв`язку з чим підстав для його скасування не вбачається. 
Відповідно до ч.1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 19 травня 2025 року – залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає крім випадків, передбачених підпунктами а), б), в), г) пункту 2 частини 5  статті 328 КАС України.

Головуюча суддя:                                                                                          О.А. Шевчук 

Суддя:                                                                                                             А.В. Бойко 

Суддя:                                                                                                             О.В. Єщенко