Справа № 455/2359/25
Провадження № 2/455/97/2026

РІШЕННЯ
Іменем України
20 січня 2026 року м.Старий Самбір
Старосамбірський районний суд Львівської області у складі:
головуючого - судді Клімченка М.І.,
секретаря судового засідання Шайди Н.М.,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі судових засідань цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Стрілківської сільської ради Самбірського району Львівської області про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування, 
ВСТАНОВИВ:
12.11.2025 позивачка звернулася до суду із зазначеним позовом, в якому просить визнатиза ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , на спадкове майно, що складається із житлового будинку загальною площею 105,9 кв.м. з господарськими будівлями і спорудами по АДРЕСА_1 , відповідно до технічних інвентаризацій від 06.05.2025 №№ 172-2025, 173-2025. В обґрунтування позову зазначає, що ОСОБА_3 , народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьками є ОСОБА_2 та ОСОБА_4 . В подальшому ОСОБА_3 зареєстровано шлюб та змінено прізвище з « ОСОБА_5 » на « ОСОБА_6 ». Батько позивачки ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 у с. Стрілки, до дня смерті був зареєстрований та проживав з дружиною ОСОБА_2 за адресою АДРЕСА_1 . На день смерті ОСОБА_4 належав житловий будинок загальною площею 105,9 кв.м. з господарським будівлями і спорудами по АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право власності. Дружина померлого ОСОБА_2 була єдиною спадкоємицею, що прийняла спадщину, але свідоцтво про прийняття спадщини не отримала. ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Ромни, до дня смерті була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 . За станом здоров`я ОСОБА_2 була не в змозі самостійно себе забезпечувати, потребувала сторонньої допомоги, тому з 01.08.2008 до дня смерті проживала без реєстрації разом з дочкою ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 . На день смерті ОСОБА_2 належало на праві приватної власності житловий будинок загальною площею 52,7 кв.м. з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 , на підставі свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок від 29.12.1995. Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина на вищевказане майно, спадкова справа не заводилась. Єдиним спадкоємцем, який прийняв спадщину після її смерті є дочка ОСОБА_2 – ОСОБА_1 . Звернувшись до Старосамбірської державної нотаріальної контори Львівської області із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті матері отримала відмову у прийняті заяви через пропущений шестимісячний строк та роз`яснено про необхідність встановлення у судовому порядку факту простійного проживання на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем. Таким чином, позивачка не може в позасудовому порядку реалізувати свої спадкові права та одержати в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину на дане спадкове майно, у зв`язку з чим звернулася до суду із зазначеним позовом.
Ухвалою судді Старосамбірського районного суду Львівської області від 13.11.2025 відкрито провадження у даній справі та постановлено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження, розпочато підготовче провадження.
В підготовче судове засідання позивачка та її представниця не з`явилися, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлялися, представниця позивачки надала через канцелярію суду заяву, відповідно до якої просила справу розглянути за її відсутністю та відсутністю позивачки, позов підтримала. 
Представник відповідача у підготовче судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлявся, проте від представника відповідача на адресу суду надійшла заява, в якій останній просить справу розглядати у його відсутності, проти позову не заперечує.
Оскільки в судове засідання не з`явилися всі учасники справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до вимог частини 2 статті 247 ЦПК України, не здійснюється.
Згідно частиною 4 статті 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, суд вважає, що у відповідності до вимог статей 200, 206 ЦПК України у справі можливо ухвалити рішення про задоволення позову при проведенні підготовчого засідання.
Судом встановлено, що ОСОБА_3 народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьками є ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про народження від 15.08.1964 серії НОМЕР_1 (а.с.17). 
22.07.1990 ОСОБА_3 зареєстровано шлюб та змінено прізвище з « ОСОБА_5 » на « ОСОБА_6 », що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу від 22.07.1990 серії НОМЕР_2 (а.с.18).
Батько позивачки, ОСОБА_4 , помер ІНФОРМАЦІЯ_3 у с. Стрілки, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 (а.с.20). 
ОСОБА_4 до дня смерті був зареєстрований та проживав з дружиною ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою №249 від 15.04.2025, виданою виконкомом Стрілківської сільської ради (а.с.33).
На день смерті ОСОБА_4 належав житловий будинок загальною площею 105,9 кв.м. з господарським будівлями і спорудами по АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право власності від 10.08.1990 (а.с.29). 
ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Ромни, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_4 , видане повторно 18.06.2025.
ОСОБА_2 з 01.08.2008 до дня смерті проживала без реєстрації разом з дочкою ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується актом, затвердженим 12.03.2025 Директором ПП «Житло-сервіс» (а.с.25).
На день смерті ОСОБА_2 належало на праві приватної власності житловий будинок загальною площею 52,7 кв.м. з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 , на підставі свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок від 29.12.1995 (а.с.27).
Згідно листа від 18.04.2025 №536/01-16 за підписом завідувача Старосамбірської державної нотаріальної контори Львівської області позивачці було відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом через пропущений шестимісячний строк та роз`яснено про необхідність встановлення у судовому порядку факту простійного проживання на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем (а.с.24).
З інформаційної довідки зі Спадкового реєстру № 80839692 від 15.04.2025 видно, що спадкова справа №165, заведена 16.10.1991 Старосамбірською державною нотаріальною конторою за заявою ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_4 (а.с.31).
З витягу зі Спадкового реєстру №83184533 від 07.11.2025 видно, що спадкова справа після смерті ОСОБА_2 не заводилась (а.с.34).
Як видно з матеріалів спадкової справи після смерті ОСОБА_4 , крім ОСОБА_1 спадкоємцями є ОСОБА_7 та ОСОБА_8 (а.с.81-94).
Разом з тим, ОСОБА_3 та ОСОБА_3 звернулися до Старосамбірської державної нотаріальної контори Львівської області з заявами про відмову від спадщини, які були нотаріально посвідчені приватним нотаріусом. Тому єдиним спадкоємцем залишається ОСОБА_1 .
Технічні паспорти на будинки садибного типу з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_3 та АДРЕСА_1 видані на ім`я позивачки ОСОБА_1 (а.с.39-50).
Таким чином, позивачка не може в позасудовому порядку реалізувати свої спадкові права та одержати в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину на дане спадкове майно, у зв`язку з чим звернулася до суду із зазначеним позовом.
Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Стаття 41 Конституції України наголошує, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.
Згідно із частиною 1 статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (стаття 317 ЦК України).
Статтею 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Відповідно до статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Згідно статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Згідно статті 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Відповідно до частини 1 статті 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Способом захисту цивільних прав та інтересів згідно статті 16 цього Кодексу може бути, зокрема, визнання права.
Так, відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця).
Згідно статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.
У відповідності до статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу. Прийнята спадщина визнається власністю спадкоємця з часу відкриття спадщини.
Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно (частина 1 статті 1297 ЦК України).
Практика Верхового Суду України (пункт 23 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008) при розгляді справ даної категорії вказує на те, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. 
Таким чином, з огляду на наведені положення закону та враховуючи встановлені судом обставини справи, суд вважає, що після смерті спадкодавця ОСОБА_2 належне останній право власності на житловий будинок перейшло в порядку спадкування за законом до ОСОБА_1 (позивачки у справі). Однак, оскільки у даному випадку питання про право на спадщину не може бути вирішено в нотаріальному порядку шляхом видачі свідоцтва про право спадщину, тому, це питання повинно бути вирішено у судовому порядку шляхом визнання права власності на вищевказане спадкове майно за позивачкою у порядку спадкування.
Отже, визнання відповідачем пред`явленого позову не суперечить закону та не порушує права свободи чи інтереси інших осіб, а тому є всі підстави для задоволення позову в повному обсязі.
Керуючись статті 12, 13, 76-81, 89, 200, 206, 247, 258, 259, 264, 265, 268 ЦПК України, суд
УХВАЛИВ:
Позов задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 ,право власності в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , на спадкове майно, що складається із житлового будинку загальною площею 52,7 кв.м. з господарськими будівлями і спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , та житлового будинку загальною площею 105,9 кв.м. з господарськими будівлями і спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно до технічних інвентаризацій від 06.05.2025 №№ 172-2025, 173-2025. 
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Львівського апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Ознайомитись з повним текстом судового рішення, в електронній формі, сторони можуть за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.
Повний текст судового рішення складено 20.01.2026.

Суддя          М.І. Клімченко