ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
РІШЕННЯ 
06 лютого 2026 року 	Справа № 640/9418/21 ЗП/280/223/25  м.Запоріжжя	
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Чернової Ж.М. розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Вектор ЛД» до Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення

ВСТАНОВИВ:
До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «Вектор ЛД» (далі - позивач) з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у м. Києві (далі - відповідач), в якому просить суд визнати протиправним та скасувати повністю податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у м. Києві від 05.08.2020 №0005593201.
Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 квітня 2021 року у справі №640/9418/21 відкрито спрощене позовне провадження у справі без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами.
Законом України «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду» від 13.12.2022 № 2825-IX (далі - Закон № 2825-IX) ліквідовано Окружний адміністративний суд міста Києва.
Відповідно до п. 2 Прикінцевих та перехідних Закону № 2825-IX установлено, що з дня набрання чинності цим Законом Окружний адміністративний суд міста Києва припиняє здійснення правосуддя. Інші адміністративні справи, які не розглянуті Окружним адміністративним судом міста Києва, у тому числі ті, що передані до Київського окружного адміністративного суду до набрання чинності Законом України Про внесення зміни до пункту 2 розділу II Прикінцеві та перехідні положення Закону України Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду щодо забезпечення розгляду адміністративних справ, але не розподілені між суддями (крім справ, підсудність яких визначена ч. 1 ст. 27, ч. 3 ст. 276, ст.ст. 289-1, 289-4 КАС України), передаються на розгляд та вирішення іншим окружним адміністративним судам України шляхом їх автоматизованого розподілу між цими судами з урахуванням навантаження, за принципом випадковості та відповідно до хронологічного надходження справ у порядку, визначеному Державною судовою адміністрацією України. 
21 лютого 2025 року матеріали адміністративної справи № 640/9418/21 надійшли до Запорізького окружного адміністративного суду.
Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.02.2025 зазначену справу передано на розгляд головуючому судді Черновій Ж.М.
Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 26 лютого 2025 року прийнято до провадження адміністративну справу № 640/9418/21 (ЗП/280/223/25).
Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 26 лютого 2025 року здійснено процесуальне правонаступництво відповідача по справі №640/9418/21, а саме: Головне управління Державної податкової служби у м. Києві (код ЄДРПОУ 43141267) на правонаступника - Головне управління ДПС у місті Києві (код ЄДРПОУ ВП 44116011, адреса місцезнаходження: 04116, м.Київ, вул. Шолуденка, буд. 33/19).
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивачем отримано податкове повідмолення-рішення від 05.08.2020 №0005593201 про застосування штрафних санкцій у сумі 348000,00 грн, яке прийнято на підставі Акту перевірки від 06.07.2020 №1659/26-15-32-01/41868452. Позивач вважає вказане податове повідомлення-рішення незаконним, необґрунтованим та таким, що підлягає скасуванню, оскільки всупереч п.80.7 ст.80 ПК України перевірка проводилась лише однією посадовою особою контролюючого органу, а саме ОСОБА_1 , оскільки як зазначено в Акті, ОСОБА_2 перебуває у відпустці. При цьому, вже у п.9 ІІ розділу Акту перевірки зазначено, що перевірку здійснювали Гончарук Д.М. та Святецький А.О., що в повній мірі суперечить фактичним обставинам та положенням цього ж Акту перевірки. Також зазначено, що керівника / представника Товариства до контролюючого органу для надання пояснень або для підписання Акту перевірки не викликали, акт перевірки не містить підпису керівника/ представника Товариства, при цьому, від його підписання позивач не відмовлявся. Посадовими особами контролюючого органу в ході проведення перевірки місця зберігання тютюнових виробів за адресою м.Київ, вул. Мколи Закревського, 34-Е встановлено зберігання рідини з характерним запахом спирту, яка описана в Додатку №1 до Акту перевірки на загальну суму – 348900,00 грн. Вказує, що Додаток №1 позивачу не було надано або надіслано разом з Актом. Крім того, на думку позивача, Додаток №1 повинен містити обґрунтування вартості даної «рідини з характерним запахом спирту», оскільки є незрозумілим на підставі яких документів або керуючись якими даними посадові особи контролюючого органу визначили суму в розмірі 348900,00 грн. Позивач не погоджується з висновками Акту перевірки та вважає їх такими, що не відповідають дійсності, не підтверджені належними та допустимими доказами, які б вказували на порушення позивачем норм законодавства. Позивач також зазначив, що на складі дійсно знаходились різні ємкості із антисептиком, про що на них за допомогою різних способів поліграфії було зроблено відповідні позначки. Саме вказані ємкості із характерним запахом спирту викликав зацікавленість перевіряючих. Позивач орендує складські приміщення, що розташовані за адресою: м.Київ, вул.Миколи Закревського, 34-Е. Крім позивача за цією ж адресою орендують ряд інших суб`єктів господарювання. При цому ані діяльність позивача, ані діяльність інших суб`єктів господарювання, що орендують складські приміщення не пов`язана і ніколи не була пов`язана з продажем будь-яких алкогольних напоїв чи продукції. Позивач вважає, що притягнення до відповідальності та застосування штрафних санкцій з підстав зберігання рідини з запахом спирту (алкогольні напої) у місцях зберігання не внесених до Єдиного реєстру є неправомірним. Просить позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.
Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечив. В обґрунтування заперечень зазначено, що в ході перевірки місця зберігання тютюнових виробів за адресою м.Київ, вул.Миколи Закревського, 34-Е, встановлено зберігання рідини з характерним запахом спирту, яка описана в Додатку №1 до акту перевірки на загальну суму 348900,00грн. Позивачем до перевірки не надано довідку про внесення місць зберігання алкогольних напоїв до Єдиного реєстру та станом на 03.07.2020 інформація щодо внесення місць зберігання алкогольних напоїв до Єдиного реєстру позивачем відповіно до інформаційних ресурсів ДПС України відсутня. Таким чином, встановлено зберігання рідин з характерним запахом спирту в місцях не внесених до Єдиного реєстру, чим порушено вимоги ст.15 Закону №481. Наголошує, що при проведенні перевірки позивача посадовими особами ГУ ДПС у м.Києві в повній мірі було дотримано вимоги податкового законодавства. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог.
Враховуючи приписи частини 5 статті 262 КАС України справа розглядалася за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (у письмовому провадженні).
Згідно з частиною 4 статті 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Розглянувши матеріали справи, судом установлені наступні обставини.
На підставі пп.80.2.5 п. 80.2 ст. 80 Податкового кодексу України, наказу ГУ ДПС у місті Києві 01.06.2020 № 4243 та направлень на проведення фактичної перевірки від 25.06.2020 №3563/26-15-32-01, №3564/26-15-32-01 посадовими особами наказу ГУ ДПС у місті Києві було проведено фактичну перевірку ТОВ «ВЕКТОР ЛД» з питань додержання суб`єктами господарювання вимог, встановлених законодавством України, яку є обов`язковими до виконання при здійсненні оптової і роздрібної торгівлі алкогольними напоями та / або тютюновими виробами, про що складений Акт №1659/26-15-32-01/41868452 від 06.07.2020.
Відповідно до розділу І Акту перевірки, початок перевірки о 14 год. 50 хв. 25.06.2020. Проведена перевірка місця зберігання, що розташований за адресою м.Київ, вул.Миколи Закревського, 34-Е, що використовується суб`єктом господарювання – ТОВ «ВЕКТОР ЛД». Перевірку здійснили Гонтарук Д.М. направлення №3563/26-15-32-01 від 25.06.2020, ОСОБА_1 направлення №3564/26-15-32-01 від 25.06.2020.
За змістом акту перевірки контролюючим органом встановлено у місці зберігання тютюнових виробів за адресою: м.Київ, вул.Миколи Закревського, 34-Е, що використовується ТОВ «ВЕКТОР ЛД» здійснюється оптова торгівля тютюновими виробами за наявності ліцензії на право здійснення оптової торгівлі, чим порушено вимоги ст.15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального».
В Акті №1659/26-15-32-01/41868452 від 06.07.2020 зазначено, що в ході проведення перевірки місця зберігання тютюнових виробів за адресою: м. Київ, вул. Миколи Закревського, 34-Е встановлено зберігання рідини з характерним запахом спирту, яка описана в Додатку №1 до акту перевірки на загальну суму 348900,00 грн. ТОВ «ВЕКТОР ЛД» до перевірки не надано довідку про внесення місця зберігання алкогольних напоїв до Єдиного реєстру та станом на 03.07.2020 інформація щодо внесення місця зберігання алкогольних напоїв до Єдиного реєстру ТОВ «ВЕКТОР ЛД» відповідно до інформаційних ресурсів ДПС України за адресою м.Київ, вул. Миколи Закревського, 34-Е відсутня. Таким чином, встановлено зберігання рідини з характерним запахом спирту в місцях не внесених до Єдиного реєстру. 
На підставі висновків акту перевірки №1659/26-15-32-01/41868452 від 06.07.2020 та на підставі пп.54.3.3 п. 54.3 ст.54 ПК України, абз. 15 ч.2 ст.17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», а саме зберігання рідини запахом спирту (алкогольні напої) у місцях зберігання не внесених до Єдиного реєстру застосовано штрафні (фінансові) санкції у сумі 348000,00 грн.
Не погоджуючись з такими рішенням контролюючого органу, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до наступних висновків.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України (надалі - ПК України, в редакції на час виникнення спірних правовідносин).
Відповідно до підпункту 19-1.1.16 пункту 19-1.1 статті 19-1 ПК України контролюючі органи здійснюють заходи щодо запобігання та виявлення порушень законодавства у сфері виробництва та обігу спирту, алкогольних напоїв і тютюнових виробів та пального.
Відповідно до підпункту 20.1.10 пункту 20.1 статті 20 ПК України контролюючі органи мають право здійснювати контроль за додержанням законодавства з питань регулювання обігу готівки (крім банків), порядку проведення готівкових розрахунків за товари (послуги), за наявністю ліцензій на провадження видів господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню відповідно до закону, торгових патентів, за додержанням порядку приймання готівки для подальшого переказу (крім приймання готівки банками), за дотриманням суб`єктами господарювання установлених законодавством обов`язкових вимог щодо забезпечення можливості розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів.
Згідно з пунктом 75.1 статті 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.
Фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) (підпункт 75.1.3 пункт 75.1 статті 75 ПК України).
За приписами пункту 81.1 статті 81 ПК України посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, зокрема, копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися.
Порядок проведення фактичних перевірок, в тому числі й підстав їх призначення, регламентовано статтею 80 ПК України.
Так, фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом та за наявності хоча б однієї з підстав, визначених підпунктами 80.2.1 - 80.2.7 пункту 80.2 статті 80 ПК України.
Як установлено судом з матеріалів справи підставою для проведення фактичної перевірки є підпункт 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України. 
Відповідно до підпункту 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких підстав, зокрема, у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пального.
Пунктом 81.1 статті 81 Податкового кодексу України передбачено, що посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів:
направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, що скріплений печаткою контролюючого органу;
копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу;
службового посвідчення осіб (належним чином оформленого відповідним контролюючим органом документа, що засвідчує посадову (службову) особу), які зазначені в направленні на проведення перевірки.
Непред`явлення або ненадіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред`явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки. 
Відповідно до пункту 80.7 статті 80 Податкового кодексу України, фактична перевірка проводиться двома і більше посадовими особами контролюючого органу у присутності посадових осіб суб`єкта господарювання або його представника та/або особи, що фактично здійснює розрахункові операції. 
Як убачається з направлень від 25.06.2020 №3563/26-15-32-01 та №3564/26-15-32-01, у них зазначено реквізити наказу від 01.06.2020 №4243, а також наявні відмітки про вручення копії наказу та направлень особі, яка перебувала за місцем здійснення перевірки, під підпис ( ОСОБА_3 ). Також акт перевірки містить відомості про проведення перевірки у присутності завідувача складу ОСОБА_3 .
Стосовно посилання позивача на відсутність документів, які б ідентифікували ОСОБА_3 та підтверджували його повноваження, суд виходить з того, що вручення документів для початку фактичної перевірки, за змістом наведених норм ПК України, можливе особі, яка перебуває на об`єкті та фактично забезпечує здійснення діяльності/операцій на цьому об`єкті.
Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 був присутній на складі, отримував направлення та копію наказу, і саме в його присутності проведено фактичну перевірку. 
Відсутність в матеріалах справи додаткових документів щодо ОСОБА_3 не спростовує факт вручення документів на об`єкті перевірки та не свідчить автоматично про порушення процедури, оскільки закон не ставить дійсність вручення у залежність від подання до суду контролюючим органом трудових договорів чи довіреностей такої особи.
Посилання позивача на п. 80.7 ст. 80 ПК України (перевірка двома і більше посадовими особами) суд також оцінює критично. 
Акт перевірки та направлення містить дані про двох посадових осіб контролюючого органу, які були визначені для проведення перевірки. Наявні в тексті акта внутрішні неузгодженості (зазначення про відпустку однієї особи) суд розцінює як можливі технічні неточності оформлення, які не мають самостійного вирішального значення для висновку про незаконність перевірки без інших об`єктивних доказів того, що перевірка фактично здійснювалась одноособово та з порушенням вимог закону. 
Суд звертає увагу, що наведені в акті перевірки відомості про перебування одного з посадових осіб контролюючого органу у відпустці не свідчать про те, що фактична перевірка проводилась одноособово. Із змісту акта перевірки вбачається, що зазначена обставина стосується моменту складання та підписання акта перевірки, а не моменту безпосереднього проведення фактичної перевірки за місцем зберігання товару. При цьому направлення на проведення перевірки містять дані про двох посадових осіб контролюючого органу, яким було доручено її проведення, а матеріали справи не містять належних і допустимих доказів того, що під час фактичного здійснення перевірочних заходів перевірка проводилась лише однією посадовою особою. 
За таких обставин суд дійшов висновку, що вимоги пункту 80.7 статті 80 Податкового кодексу України щодо проведення фактичної перевірки двома і більше посадовими особами контролюючого органу дотримані.
Водночас, позивач не надав належних і допустимих доказів (заяви про недопуск, акти недопуску, письмові зауваження під час перевірки, інші документи), які б підтверджували, що перевірка проводилась із істотним порушенням процедури, яке позбавило позивача можливості реалізувати свої права під час перевірки та вплинуло на її результати.
Отже, сукупність досліджених доказів не дає підстав для висновку, що фактичну перевірку призначено чи проведено з істотними порушеннями норм ПК України, які б тягли протиправність її результатів.
Підпунктом 54.3.3 п. 54.3 ст. 54 Податкового кодексу України передбачено, що контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, або зменшення суми податку на доходи фізичних осіб, задекларовану до повернення з бюджету у зв`язку із використанням платником податку права на податкову знижку, якщо: згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов`язань з окремого податку або збору та/або іншого зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, застосування штрафних (фінансових) санкцій та нарахування пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган.
Як зазначено у пункті 86.1 статті 86 ПК України, результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка.
Пунктом 86.8 статті 86 ПК України встановлено, що податкове повідомлення-рішення приймається в порядку, передбаченому статтею 58 цього Кодексу, керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу протягом п`ятнадцяти робочих днів з дня, наступного за днем вручення платнику податків, його представнику або особі, яка здійснювала розрахункові операції, акта перевірки, та надсилається (вручається) платнику податків у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу. За наявності заперечень посадових осіб платника податків до акта перевірки та додаткових документів і пояснень, зокрема документів, що підтверджують відсутність вини, наявність пом`якшуючих обставин або обставин, що звільняють від фінансової відповідальності відповідно до цього Кодексу, поданих у порядку, встановленому цією статтею, податкове повідомлення-рішення приймається в порядку та строки, визначені пунктом 86.7 цієї статті.
Відповідно до абзацу першого преамбули Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" від 19.12.1995 № 481/95-ВР (далі - Закон №481/95-ВР, в редакції на час виникнення спірних правовідносин) цей Закон визначає основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, біоетанолом, алкогольними напоями, тютюновими виробами та пальним, забезпечення їх високої якості та захисту здоров`я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального на території України.
Частиною 55 статті 15 Закону № 481/95-ВР зберігання алкогольних напоїв та тютюнових виробів здійснюється в місцях зберігання алкогольних напоїв та тютюнових виробів, внесених до Єдиного реєстру, незалежно від того, кому належить таке місце зберігання, або того, за заявою якого суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) таке місце зберігання було внесено до Єдиного реєстру.
За порушення норм цього Закону щодо виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, дистилятом виноградним спиртовим, спиртом-сирцем плодовим, біоетанолом, алкогольними напоями та тютюновими виробами, пальним та зберігання пального посадові особи і громадяни притягаються до відповідальності згідно з чинним законодавством (ч. 1 ст. 17 Закону України №481/95-ВР).
До суб`єктів господарювання (у тому числі іноземних суб`єктів господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі зберігання спирту, або алкогольних напоїв, або тютюнових виробів у місцях зберігання, не внесених до Єдиного реєстру, - 100 відсотків вартості товару, яий знаходиться в такому місці зберігання, але не менше 17000 гривень (ч. 2 ст. 17 Закону України №481/95-ВР).
За змістом акту перевірки №1659/26-15-32-01/41868452 від 06.07.2020 контролюючим органом встановлено в ході проведення перевірки місця зберігання тютюнових виробів за адресою: м. Київ, вул. Миколи Закревського, 34-Е встановлено зберігання рідини з характерним запахом спирту, яка описана в Додатку №1 до акту перевірки на загальну суму 348900,00 грн. ТОВ «ВЕКТОР ЛД» до перевірки не надано довідку про внесення місця зберігання алкогольних напоїв до Єдиного реєстру та станом на 03.07.2020 інформація щодо внесення місця зберігання алкогольних напоїв до Єдиного реєстру ТОВ «ВЕКТОР ЛД» відповідно до інформаційних ресурсів ДПС України за адресою м.Київ, вул. Миколи Закревського, 34-Е відсутня. Таким чином, встановлено зберігання рідини з характерним запахом спирту в місцях не внесених до Єдиного реєстру, чим порушено вимоги ст.15 Закону №481.
На підставі висновків акту перевірки №1659/26-15-32-01/41868452 від 06.07.2020 та на підставі пп.54.3.3 п. 54.3 ст.54 ПК України, абз. 15 ч.2 ст.17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», а саме зберігання рідини запахом спирту (алкогольні напої) у місцях зберігання не внесених до Єдиного реєстру застосовано штрафні (фінансові) санкції у сумі 348000,00 грн.
Отже, Закон №481 встановлює обов`язок зберігання алкогольних напоїв у місцях зберігання, внесених до Єдиного реєстру. За зберігання алкогольних напоїв у місцях, не внесених до Єдиного реєстру, до суб`єктів господарювання застосовується фінансова санкція у вигляді штрафу.
Зі змісту акта перевірки вбачається встановлення факту зберігання на складі позивача рідини з характерним запахом спирту, яка була ідентифікована контролюючим органом як товар, що підпадає під сферу регулювання Закону №481, а також відсутність у інформаційних ресурсах ДПС даних про внесення місця зберігання алкогольних напоїв за адресою м. Київ, вул. Миколи Закревського, 34-Е до Єдиного реєстру станом на 03.07.2020.
Доводи позивача про те, що така рідина є антисептиком, суд оцінює з урахуванням правил розподілу доказування. За приписами ст. 77 КАС України у справах про оскарження рішень суб`єкта владних повноважень обов`язок доведення правомірності рішення покладається на відповідача. Водночас позивач, заперечуючи встановлені перевіркою обставини (характер, призначення, походження і властивості рідини), повинен надати суду докази на підтвердження своїх заперечень, оскільки такі обставини перебувають у сфері його господарської діяльності та документального обліку.
Позивачем не надано суду первинних документів (накладних, інвентаризаційних відомостей тощо), які б однозначно підтверджували, що виявлена рідина є виключно антисептичним або іншим нехарчовим продуктом, а не алкогольними напоями чи спиртовмісною продукцією, що підпадає під регулювання Закону №481 в частині обігу та зберігання.
Суд також враховує, що контролюючий орган обґрунтував висновки акта посиланням на Додаток №1, який є складовою частиною акта перевірки. Лише сам факт ненадання позивачем до суду цього додатка або посилання на те, що він не отримувався, за відсутності інших належних доказів не може автоматично спростовувати зафіксовані перевіркою обставини. Позивач мав можливість надавати альтернативні документи обліку/походження рідини, ініціювати проведення експертизи, однак переконливих доказів на підтвердження своїх тверджень суду не надав.
З огляду на встановлені обставини, оцінку доказів та наведені норми права, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ТОВ «ВЕКТОР ЛД» про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 05.08.2020 №0005593201, у зв`язку з чим у задоволенні позовних вимог слід відмовити.
При прийнятті рішення у даній справі суд врахував позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки інших аргументів учасників справи), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).
Згідно з частиною першою статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Частиною першою статті 72 КАС України встановлено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до частини другої статті 73 КАС України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (частини перша та друга статті 76 КАС України).
Відповідно до статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
У відповідності до статті 139 КАС України, підстави для розподілу судових витрат відсутні.
Керуючись статтями 2, 6, 8-10, 14, 90, 139, 143, 241-246, 250 КАС, суд

ВИРІШИВ:
У задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Вектор ЛД» (78203, Івано-Франківська область, м.Коломия, вул.Степана Бандери, буд.38, код ЄДРПОУ 41868452) до Головного управління ДПС у місті Києві (04116, м.Київ, вул. Шолуденка, буд. 33/19, код ЄДРПОУ ВП 44116011) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення – відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його (її) проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Ж.М. Чернова