ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2026 року	Львів	Справа № 300/8521/24 пров. № А/857/13551/25	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 

головуючого-судді Кузьмича С. М.,
суддів Курильця А.Р., Мікули О.І., 

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 20 березня 2025 року (ухвалене головуючим – суддею Шумей М.В. у м. Івано-Франківськ) у справі № 300/8512/24 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання до вчинення дій,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду із адміністративним позовом до відповідачів в якому просила:
визнати протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в
Донецькій області № 926050155786 від 18.10.2024 про відмову в перерахунку
ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідки Територіального управління Державної судової адміністрації України в Івано-Франківській області від 03.10.2024 № 271.
зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 60% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, відповідно до довідки Територіального управління Державної судової адміністрації України в Івано-Франківській області від 03.10.2024 № 271, з урахуванням виплачених сум.
В обґрунтування позовних вимог вказував на те, що відповідачем протиправно відмовлено в перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідки Територіального управління Державної судової адміністрації України в Івано-Франківській області від 03.10.2024 року № 271.
Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 20.03.2025 позов задоволено частково. Визнано протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області № 926050155786 від 18.10.2024 року про відмову в перерахунку ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідки Територіального управління Державної судової адміністрації України в Івано-Франківській області від 03.10.2024 № 271. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 60% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, відповідно до довідки Територіального управління Державної судової адміністрації України в Івано-Франківській області від 03.10.2024 № 271, з урахуванням виплачених сум.
Приймаючи оскаржене рішення суд першої інстанції виходив з того, що в довідці Територіального управління Державної судової адміністрації №23 від 03.10.2024 суддівська винагорода для визначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці станом на 01.01.2024 року була обчислена із прожиткового мінімуму для працездатних осіб в розмірі 3 028,00 грн. 
Таке обчислення суддівської винагороди для визначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці було проведено на виконання постанови Верховного Суду України від 23.09.2023 року у справі №240/44080/21, яке набуло чинності.
Більш того, суд враховує, що правові норми Порядку № 7-2 та Порядку № 22-1 не наділяють повноваженнями територіальні органи Пенсійного фонду України на ревізування складових довідки про розмір суддівської винагороди для визначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.
Зазначене свідчить, що оскаржуване рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 18.10.2024 року №0926050155786 щодо відмови у перерахунку призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідки Територіального управління Державної судової адміністрації №23 від 03.10.2024 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці є протиправним та підлягає скасуванню.
Вказане рішення в апеляційному порядку оскаржив відповідач, Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, у апеляційній скарзі покликається на те, що оскаржуване рішення винесене з порушенням норм процесуального та матеріального права з неповним з`ясуванням обставин справи та є незаконним, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким в задоволенні позову відмовити. 
Зокрема в апеляційній скарзі зазначає, що ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» передбачено, що прожитковий мінімум для працездатних осіб, який застосовується для визначення посадових окладів працівникам інших державних органів, оплата праці яких регулюється спеціальними законами: з 1 січня 2021— 2102 гривні. Отже, зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, ні з 01.01.2022, а ні з 01.01.2024, не відбулося.
Відзив на апеляційну скаргу поданий не був. Відповідно до ч. 4 ст. 304 КАС України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції. 
Оскільки апеляційна скарга подана на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження, колегія суддів, керуючись п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, вирішила розглядати справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити, а рішення суду першої інстанції — скасувати, з наступних підстав.
З матеріалів справи слідує, що ОСОБА_1 з 29.06.1993 по 26.03.2004 працювала суддею Калуського міського суду. З 27.03.2004 по 25.08.2005 - суддею Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області. з 26.08.2005 була призначена заступником голови Калуського міськрайонного суду. з 11.04.2014 виконувала обов`язки голови, а з 24.04.2014 була призначена головою Калуського міськрайонного суду. 
23.09.2016 повноваження позивача, як голови суду, були припинені у зв`язку з поданням заяви у відставку.
Наказом голови Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 03.10.2016 № 02-06.2/81 на підставі постанови Верховної Ради України від 22.09.2016 № 1600-VIII «Про звільнення суддів» ОСОБА_1 відраховано зі штату Калуського міськрайонного суду у зв`язку з поданням заяви про відставку.
З 04.10.2016 позивач має статує судді у відставці, перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Івано-Франківській області й отримує щомісячне довічне грошове утримання в розмірі 60% грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді.
Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 21.07.2024 у справі №300/2169/24 зобов`язано Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Івано-Франківській області видати судді у відставці ОСОБА_1 довідку про суддівську винагороду для обчислення (призначення/ перерахунку) щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці станом на 01.01.2024 відповідно до статті 130 Конституції України, пункту 2 частини 3 та частини 4 статті 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», виходячи з базового посадового окладу судді місцевого суду в розмірі 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб. розмір якого встановлено станом на 1 січня календарного року. згідно абзацу 4 статті 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2024 рік», який складає 3028 грн, з урахуванням інших складових суддівської винагороди. 
03.10.2024 Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Івано-Франківській області видали ОСОБА_1 довідки № 271 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, в якій зазначено посадовий оклад, що становить 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб. розмір якого встановлено на 01.01.2024. із застосуванням регіонального коефіцієнта 1.1.
Вказана довідка видана за формою, визначеною Додатком 2 до Порядку подання документів для призначення (перерахунку) і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям відставці органами Пенсійного фонду України.
12.10.2024 позивач звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області із заявою про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді. 
До заяви було додано довідку територіального управління Державної судової адміністрації України в Івано-Франківській області від 03.10.2024 № 271 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, відповідно до якої станом на 01.01.2024 суддівська винагорода, яка враховується позивачу при призначенні/перерахунку щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці складає 159878.40 грн.
Листом №0900-0208-8/55471 від 22.10.2024 року ГУ ПФУ в Івано-Франківській області повідомило позивача, що в результаті розгляду її заяви винесено рішення про відмову в перерахунку пенсії.
Рішенням № 926050155786 від 18.10.2024 року Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області позивачу відмовлено в перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді, оскільки перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання здійснюється у разі зміни розмірі складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. Ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2024 рік» передбачено, що у 2024 році прожитковий мінімум для працездатних осіб. який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді становить 2102.00 грн тобто на рівні 2020 року, тому підстав для проведення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці немає.
Не погоджуючись з такими діями відповідача позивач звернулась до суду з відповідним позовом.
Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.
Відповідно до приписів ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно ст. 130 Конституції України держава забезпечує фінансування та належні умови для функціонування судів і діяльності суддів. У Державному бюджеті України окремо визначаються видатки на утримання судів з урахуванням пропозицій Вищої ради правосуддя. Розмір винагороди судді встановлюється законом про судоустрій.
У преамбулі Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII (далі-Закон № 1402-VIII) (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) закріплено, що він визначає організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні, що функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів і забезпечує право кожного на справедливий суд.
Частиною першою статті 4 Закону №1402-VIII встановлено, що судоустрій і статус суддів в Україні визначаються Конституцією України та законом.
Частиною другою статті 135 Закону №1402-VIII визначено, що суддівська винагорода виплачується судді з дня зарахування його до штату відповідного суду, якщо інше не встановлено цим Законом. Суддівська винагорода складається з посадового окладу та доплат за: 1) вислугу років; 2) перебування на адміністративній посаді в суді; 3) науковий ступінь; 4) роботу, що передбачає доступ до державної таємниці.
Відповідно до частини третьої статті 135 Закону №1402-VIII базовий розмір посадового окладу судді становить: 1) судді місцевого суду - 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року; 2) судді апеляційного суду, вищого спеціалізованого суду - 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року; 3) судді Верховного Суду - 75 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.
Частиною п`ятою статті 135 Закону № 1402-VIII встановлено, що суддям виплачується щомісячна доплата за вислугу років у розмірі: за наявності стажу роботи більше 3 років - 15 відсотків; більше 5 років - 20 відсотків; більше 10 років - 30 відсотків; більше 15 років - 40 відсотків; більше 20 років - 50 відсотків; більше 25 років - 60 відсотків; більше 30 років - 70 відсотків; більше 35 років - 80 відсотків посадового окладу.
Постановою правління Пенсійного фонду України від 25.01.2008 № 3-1 затверджено Порядок подання документів для призначення (перерахунку) і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України (далі - Порядок № 3-1).
Відповідно до пункту 2 розділу І цього Порядку, заява про призначення (перерахунок) щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці (додаток 1) подається до управлінь Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також об`єднаних управлінь (далі - органи, що призначають щомісячне довічне утримання) через уповноважену особу суду за останнім місцем роботи (далі - уповноважена особа).
Пунктом 6 розділу IV Порядку № 3-1 визначено, що заява про перерахунок щомісячного довічного утримання та довідка про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці (додаток 2) (далі - довідка про суддівську винагороду) або довідка про винагороду судді Конституційного Суду України для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді Конституційного Суду України у відставці (додаток 3) подається до органів, що призначають щомісячне довічне утримання.
У разі надсилання заяви і документів для перерахунку щомісячного довічного утримання поштою, днем звернення за перерахунком вважається дата, що зазначена на поштовому штемпелі місця відправлення заяви (абзац третій пункту 6 розділу IV Порядку № 3-1).
Відповідно до пункту 9 розділу IV Порядку № 3-1, перерахунок щомісячного довічного утримання проводиться з дня виникнення права на відповідний перерахунок.
Пунктом 2 розділу ІІ Порядку № 3-1 визначено, що до заяви про перерахунок щомісячного довічного утримання додається довідка про суддівську винагороду працюючого судді за відповідною посадою станом на дату, з якої відбулось підвищення розміру суддівської винагороди.
Згідно з пунктом 2 розділу ІІІ Порядку № 3-1, для призначення (перерахунку) щомісячного довічного утримання подаються оригінали документів.
Відповідно до пункту 8 розділу ІV Порядку № 3-1, орган, що приймає рішення про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання, не пізніше 10 днів після винесення рішення інформує особу про перегляд щомісячного довічного грошового утримання із зазначенням його розміру або про відмову в перегляді щомісячного довічного грошового утримання із зазначенням причин відмови та порядку його оскарження.
Відтак, правовою підставою для перерахунку раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці є факт зміни розміру грошового утримання або складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. Такий перерахунок є похідним від законодавчо визначених умов оплати праці діючих суддів і має здійснюватися лише у разі нормативного перегляду елементів суддівської винагороди.
Як вбачається з положень Закону №1402-VIII розмір посадового окладу судді, який є базовою складовою суддівської винагороди, безпосередньо залежить від прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Зазначене обумовлює необхідність визначення, який саме прожитковий мінімум підлягає застосуванню - загальний чи спеціальний, передбачений для визначення базового розміру посадового окладу судді.
Відповідно до статті 46 Конституції України визначення прожиткового мінімуму, закладення правової основи для його встановлення, затвердження тощо наведено у Законі України «Про прожитковий мінімум» (далі - Закон № 966-XIV).
За визначенням, наведеним у статті 1 Закону № 966-XIV, прожитковий мінімум - вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості.
Статтею 4 Закону № 966-XIV передбачено, що прожитковий мінімум на одну особу, а також окремо для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення, щороку затверджується Верховною Радою України в законі про Державний бюджет України на відповідний рік. Прожитковий мінімум публікується в офіційних виданнях загальнодержавної сфери розповсюдження.
Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» (далі - Закон №3460-IX) встановлено, що з 1 січня 2024 року розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб становить 3028 гривень. При цьому, для визначення базового розміру посадового окладу судді встановлено прожитковий мінімум у розмірі 2102 гривні.
Отже, відповідно до Закону № 3460-ІХ з 1 січня 2024 року встановлено прожитковий мінімум для працездатних осіб у розмірі 2102 гривні саме для цілей визначення базового розміру посадового окладу судді.
Суд першої інстанції помилково не врахував, що з 01.01.2024 положення статті 7 Закону №3460-ІХ встановили окрім прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі 3028 грн, спеціальний прожитковий мінімум, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді - 2102 грн.
Відповідно, зміни розміру складових суддівської винагороди діючих суддів з 01.01.2024 не відбулося, оскільки величина, що використовується для обчислення посадового окладу суддів, залишилась незмінною.
Таким чином, підстави для підвищення суддівської винагороди працюючого судді, а отже, і для перерахунку довічного грошового утримання судді у відставці, відсутні.
Слід зазначити, що питання наявності підстав для застосування прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом про Держбюджет станом на 1 січня календарного року, для розрахунку посадового окладу судді було предметом розгляду Великої Палати Верховного Суду.
Так, у постанові від 24.04.2025 по справі № 240/9028/24 Велика Палата Верховного Суду зазначила наступне:
«Безсумнівно, розмір посадового окладу судді, який є складовим елементом суддівської винагороди, залежить від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, поняття якого наведено у Законі №966-XIV. Цим Законом закріплено вичерпний перелік основних соціальних і демографічних груп населення, стосовно яких визначається прожитковий мінімум. І приписами цього Закону судді не віднесені до соціальної демографічної групи населення, стосовно яких прожитковий мінімум повинен встановлюватися окремо.
Водночас, законодавець починаючи з 2021 року у законах про Державний бюджет України на відповідний рік не встановлював прожитковий мінімум стосовно суддів як соціальної демографічної групи. Окремими приписами цих законів встановлювався на 1 січня відповідного календарного року саме прожитковий мінімум для працездатних осіб для цілей визначення базового розміру посадового окладу судді у розмірі 2102 гривні.
Отже, цими законами не встановлювалася розрахункова величина, відмінна від тієї, що визначена спеціальним законом для визначення розміру суддівської винагороди, а власне визначалася ця величина - встановлювався грошовий розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді».
З метою встановлення чіткого критерію вирішення судами спорів щодо застосування розрахункової величини для визначення посадового окладу суддів починаючи із 2021 року Велика Палата Верховного Суду відступила від висновків, викладених у постановах Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 13.07.2023 у справі №280/1233/22 та 21.03.2024 у справі №620/4971/23, і зазначила про те, що починаючи з 2021 року у законах про Державний бюджет України на відповідний рік встановлювався на 1 січня відповідного календарного року грошовий розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді.
З огляду на зазначені положення КАС України, керуючись правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною в постанові від 24.04.2025 у справі № 240/9028/24, у 2024 році для визначення базового розміру посадового окладу судді, який враховується при розрахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, повинен застосовуватись прожитковий мінімум для працездатних осіб відповідно до Закону №3460-IX, а саме: 2102 грн.
Разом з тим, у Довідці суддівська винагорода для визначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 обчислена із прожиткового мінімуму для працездатних осіб в розмірі 3028 грн, що суперечить правовій позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеній у постанові від 24.04.2025 у справі № 240/9028/24.
Зважаючи на те, що для визначення базового розміру посадового окладу судді, який враховується при розрахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, повинен застосовуватись прожитковий мінімум для працездатних осіб відповідно до Закону №3460-IX у розмірі 2102 грн, та те, що з 01.01.2024 не відбулась зміна розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав для здійснення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання позивача на підставі Довідки.
З огляду на викладене вище, суд апеляційної інстанції зазначає, що оскаржуване рішення Пенсійного органу про відмову в перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, є правомірним та скасуванню не підлягає.
Апеляційний суд додатково зауважує, що довідка Територіального управління Державної судової адміністрації України в Івано-Франківській області від 03.10.2024 № 271, є виконанням рішення суду. Зазначене рішення має преюдиційне значення лише щодо встановлення факту обов`язку видати таку довідку. Однак воно не звільняє відповідача від обов`язку перевіряти відповідність зазначених у довідці даних вимогам чинного законодавства на момент здійснення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання.
Звідси, апеляційний суд додатково зауважує, що довідка про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці не є безумовною підставою для проведення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці. Зазначений у ній розмір суддівської винагороди може бути врахований лише за умови, що він визначений відповідно до вимог чинного на момент здійснення перерахунку законодавства, у тому числі з урахуванням установленого Законом №3460-IX на відповідний рік прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді. Якщо ж сума, зазначена у довідці, не відповідає нормативно визначеним критеріям обчислення суддівської винагороди, вона не може слугувати підставою для перерахунку, а сам факт видачі довідки не створює для органу Пенсійного фонду обов`язку здійснювати перерахунок довічного грошового утримання з урахуванням такого розміру.
Зазначене повністю узгоджується з підходом Верховного Суду, викладеним, зокрема, у постановах від 12.06.2024 у справах №380/9798/23 та №380/9974/23, від 20.06.2024 у справі №520/9891/23, а також від 26.05.2025 у справі №420/32864/24, згідно з яким сама по собі видана довідка про розмір грошового забезпечення не гарантує врахування зазначеного в ній розміру під час подальшого перерахунку в повному обсязі.
Вказане також підтримане і у постанові Верховного Суду від 17.11.2025 у справі №520/32171/24.
Такий підхід підкреслює необхідність дотримання збалансованого та обґрунтованого підходу до процесу перерахунку довічного грошового утримання, який передбачає не лише захист прав осіб, що отримують відповідні виплати, але й дотримання принципів законності, правової визначеності, пропорційності та фінансової стабільності держави в умовах воєнного стану. Зазначений баланс є необхідною умовою функціонування системи соціального забезпечення, що має ґрунтуватися на єдності правових підстав для перерахунку та можливостях бюджетного фінансування, аби гарантувати справедливість, передбачуваність і сталість правовідносин у цій сфері.
За наведеного правового регулювання, змісту та обсягу фактичних передумов, які спричинили спір у цій справі, апеляційний суд не погоджується з висновком суду першої інстанції щодо задоволення заявлених позовних вимог, позаяк у спірних правовідносинах відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.
З огляду на наведені висновки Великої Палати Верховного Суду, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.
Разом з цим, суд зазначає, що суд першої інстанції об`єктивно не міг врахувати зазначену правову позицію, оскільки така сформована після ухвалення судом першої інстанції рішення по цій справі.
Відповідно до ст. 317 КАС України суд апеляційної інстанції скасовує судове рішення та ухвалює нове, коли має місце неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність таких обставин, невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи чи питання.
Зважаючи на викладене вище, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції було неправильно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з порушенням норм матеріального права з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, а тому апеляційну скаргу слід задовольнити, а рішення суду першої інстанції — скасувати та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позову.
Щодо розподілу судових витрат, то такий у відповідності до ст.139 КАС України не здійснюється.
Керуючись статтями 139, 229, 243, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області задовольнити.
Рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 20 березня 2025 року у справі № 300/8512/24 скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає. Крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя	 	С. М. Кузьмич 	
судді	 	А. Р. Курилець 	
 	 	О. І. Мікула